ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 року	Львів	Справа № 345/3317/21 пров. № А/857/21386/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя                                  Довга О.І.,
суддя                                                       Глушко І.В.,
суддя                                                     Улицький В.З.

секретар судового зсідання                      Пославський Д.Б.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  в  м. Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Калуського  міськрайонного суду Івано-Франківської області  від 13.10.2021 (головуючий суддя Сухарник І.І., розглянуто  в м. Калуш в порядку спрощеного  позовного провадження)  у справі № 345/3317/21  за адміністративним позовом ОСОБА_1  до  Львівської митниці  Державної  митної служби України  про скасування постанови  про  накладення адміністративного  стягнення у справі  про порушення митних правил № 1146/20900/21 від 20.07.2021, - 

В С Т А Н О В И В : 

ОСОБА_1  звернулася з позовом до Львівської митниці  Державної  митної служби України  про скасування постанови про накладення адміністративного  стягнення у справі  про порушення митних правил № 1146/20900/21 від 20.07.2021.
В обгунтування позовних вимог позивач покликається на наступне. 28.07.2021 позивачка отримала постанову начальника Львівської митниці Ніжнікова І.М. в справі про порушення митних правил № 1146/20900/21 від 20.07.2021. Згідно даної постанови її було визнано винною в порушенні митних правил, передбачених  ст. 485 Митного кодексу України  та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 143593,95 гривень. Постанова мотивована тим, що 26.10.2018 митним постом «Мостиська» Львівської митниці ДФС було здійснено пропуск на митну територію України товару: легкового автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», бувшого у використанні, номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року випуску, країна виробництва Франція, який переміщувався згідно митної декларації типу ІМ40ЕЕ № UA206010/218/412760 від 25.10.2018. Як підставу для пропуску на митну територію України ОСОБА_1 для здійснення митного контролю було подано угоду про продаж легкового автомобіля б/н від 25.10.2018 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , видані 29.05.2013 компетентними органами Нідерландів. Згідно даних документів Нідерландська компанія VVE Remautoschaole продала позивачу даний автомобіль за ціною 2800,00 Євро.
01.11.2018 для здійснення митного оформлення даного автомобіля в митному режимі «імпорт» до відділу митного оформлення №2 митного поста «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію разом з товаропровідними документами. Згідно поданих документів позивач є покупцем та особою, яка відповідальна за фінансове врегулювання, продавець - Нідерландська компанія VVE Remautoschaole, декларант - ФОП   ОСОБА_2 , фактурна та митна вартість товару - 89109,70 гривень, а загальна сума сплачених митних платежів - 53428,84 грн.
Разом з тим, митними органами Литви було надано копії митної декларації від 24.09.2018 та рахунків-фактур від 21.09.2018 та 06.09.2018, згідно яких продавцем автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», номер кузова НОМЕР_1 є литовська компанія UAB Via Balt, а його вартість становить 7500,00 Євро.
З врахуванням наданих митними органами Литви документів позивач, станом на дату митного оформлення мала б сплатити 101293,49 грн. митних платежів, тобто несплачена сума митних платежів становить 47864,65 грн.
Позивач вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки в ній не наведено жодних доказів наявності у неї умислу на вчинення даного порушення.
На думку позивача, надані митними органами Литви документи про продаж автомобіля не є безперечними та визначальними доказами її винуватості в порушенні митних правил. В матеріалах справи відсутня інформація про те, кому саме литовська компанія UAB Via Balt продала даний автомобіль. Також позивач зазначає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не з`ясовано в повній мірі всіх обставин справи. Зокрема не отримано відомості від компанії VVE Remautoschaole про спростування купівлі-продажу транспортного засобу, від компанії UAB Via Balt - відомості про обставини купівлі-продажу транспортного засобу марки «Renault» моделі «Trafic», номер кузова НОМЕР_1 та кому цей автомобіль був переданий, а також не отримано від митних органів Королівства Нідерландів чи Литви інформації про завершення експорту по митній декларації від 24.09.2018.
Позивач зазначав, що всі обставини, на які посилається при винесенні постанови відповідач, ґрунтуються виключно на припущеннях та не доводять наявності в її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів у повному обсязі. Позивач вважає, що сума штрафу визначена неправильно, оскільки в постанові відсутній розрахунок проведених нарахувань. По митній декларації від 01.11.2018 № UA206020/2018/401023 жодні рішення про коригування митної вартості в порядку  ст. 55 МК України  митницею не виносилося, а отже митна вартість визначена автоматично.
Рішенням  Калуського  міськрайонного суду Івано-Франківської області  від 13.10.2021  в задоволені адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої  інстанції  позивачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права  апелянт просить  рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким  позовні вимоги задовольнити повністю. 
З урахуванням приписів ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної  скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню. 
Оглянувши в судовому засіданні матеріали справи, а також копію справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції  встановив, що згідно протоколу про порушення митних правил № 1146/20900/21 від 22.06.2021 позивачем 26.10.2018, через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС, було ввезено на митну територію України товар - автомобіль марки «Renault» моделі «Trafic», бувшого у використанні, номер кузова НОМЕР_1 , 2013 року випуску, країна виробництва Франція.
01.11.2018 на оформлення даного автомобіля Івано-Франківській митниці ДФС була подана електронна митна декларація типу ІМ40ДЕ № UA206020/2018/401023 та документи на товар, а саме угоду про продаж легкового автомобіля б/н від 25.10.2018, два свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , видані 29.05.2013 компетентними органами Нідерландів.
Згідно поданих документів продавцем товару є Нідерландська компанія VVE Remautoschaole, покупцем та особою, яка відповідальна за фінансове врегулювання -     ОСОБА_1 ,    декларант - ФОП ОСОБА_2 , фактурна та митна вартість товару - 2800 євро, що згідно курсу НБУ станом на 01.11.2018 становила 89109,70 гривень, а загальна сума сплачених позивачем митних платежів становить - 53428,84 грн.
Листом Державної митної служби України Галицькій митниці Держслужби була направлена відповідь митних органів Литовської Республіки № (20.3/05)/3В-156 від 18.03.2021 на запит митних органів України, згідно якого продавцем автомобіля марки «Renault» моделі «Trafic», бувшого у використанні, номер кузова НОМЕР_1 згідно митної декларації № 18NLJMG2X8AJ5VWD55 від 24.09.2018, рахунків-фактур серії VIA № 1060 від 21.09.2018 та VF-18.6.30741 від 06.09.2018 є литовська компанія UAV Via Balt, покупцем виступає ОСОБА_3 , а його вартість становить 7500,00 Євро (а.с. 59-62).
Також з підтвердження виходу, яке було надано митними органами Литви, вбачається, що датою виходу вказаного товару з території митного органу 0432 (аеропорт/морський порт Амсердаму) є 26.10.2018, тобто дата ввезення даного автомобіля на митну територію України гр. ОСОБА_1 .
Суть виявленого порушення митних правил, що слугувала підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно спірної постанови за статтею 485  Митного кодексу України, полягає у зазначенні позивачем в поданій митній декларації неправдивих відомостей щодо вартості товару.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив  з  безпідставності  поданого адміністративного позову, вважав, що  відповідачем  доведено належними та допустимими доказами правомірність дій відповідача. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного.
Матеріалами справи доведено, що 01.11.2018 року, з метою  митного оформлення  належного позивачу  автомобіля, марки «Renault» моделі «Trafic», кузова НОМЕР_1 , рік випуску – 2013, об`єм  двигуна 1995 см3, країна  виробництва – Франція, між  позивачем (Замовник)  та ФОП ОСОБА_2 (Виконавець), укладено договір № 20181025/3 про  надання послуг  по декларуванню  та митному  оформленню  товарів. 
Відповідно до п. 1.1  договору  Замовник  доручає, а Виконавець  зобов`язується вчинити дії  з декларування  і митного оформлення  товарів Замовника. 
Згідно  п. 2.1 договору  Виконавець зобов`язується: -  здійснити декларування  та митне  оформлення товарів  у встановленому  чинним  законодавством  та  нормативними актами  і документами  порядку;  правильно  нарахувати  митні платежі. 
На виконання  умов договору   ОСОБА_1  передала   ОСОБА_2  документи  щодо права власності  на  спірний автомобіль. 
01.11.2018, для   митного  оформлення  автомобіля, в митному режимі «імпорт»  до відділу  митного  оформлення № 2  митного  поста  «Прикарпаття» Івано-Франківської митниці ДФС  було подано митну  декларацію  з  товаросупровідними документами -  угода про  продаж  легкового автомобіля б/н від  25.10.2018,  два свідоцтва  про реєстрацію  транспортного  засобу № НОМЕР_4 та № НОМЕР_3 ,  видані  29.05.2013 компетентними органами  Нідерландів, згідно яких  Нідерландська компанія   продала  позивачу автомобіль за ціною 2800 Євро.  Декларантом у даному випадку виступає ФОП ОСОБА_2 .  Фактурна та митна  вартість товару  в декларації зазначено 2800 Євро, що за курсом  НБУ, станом на 01.11.2018  становило 89109,70 грн.  Сума сплачених  митних платежів  становить 53428,84. 
Як  доведено матеріалами справи  із розміром сплачених  платежів митний орган  погодився, а рішення про коригування митної вартості товару не  приймалось. 
21.07.2021  за № 7.4/20-04/10/2093  від Львівської  митниці на адресу  позивача надійшов лист  з примірником оскаржуваної постанови  у справі про порушення митних правил за № 1146/206900/21. 
За змістом статей  458,  487 МК, 9-11  Кодексу України про адміністративні правопорушення  (далі  КУпАП) підставою для визнання особи винною в порушенні митних правил, як різновиду адміністративного правопорушення, є встановлення у вчиненому нею діянні всіх ознак складу такого правопорушення, в тому числі, ознак суб`єктивної та об`єктивної сторони складу правопорушення.
Стаття 485 МК  встановлює відповідальність, в тому числі, за заявлення в митній декларації, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів, чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.
Диспозиція  статті 485 МК  передбачає наявність спеціальної протиправної мети - неправомірне зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.
Штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення (частина четверта-шоста  статті 69 МК).
Статтею 485 МК України  передбачена адміністративна відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Зі змісту даної статті випливає, що в діях винної особи має міститись прямий умисел як форма вини та особлива мета ухилення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру.
В той же час закон відносить до предмета доказування визначення розміру митних платежів, від сплати яких має намір ухилитись винна особа. Визначення такого розміру має істотне значення і з огляду на санкцію  ст.485 МК України, яка визначена в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Згідно з ч.1  ст.295 МК України  митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього  Кодексу, Податкового  кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.
Митне оформлення транспортного засобу передбачає сплату акцизного податку, що справляється з огляду на об`єм циліндрів двигуна (ст.215 ПК України), а також ввізного мита і податку на додану вартість, що обраховуються, в тому числі, з митної вартості транспортного засобу (Закон України «Про митний тариф»,  розділ V ПК України).
Згідно із п.1 ч.1  ст.50 МК України  відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Згідно із ч.ч.1, 2  ст.51 МК України  митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього  Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до  глави 9 цього Кодексу.
Частиною 1  ст.55 МК України  встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою  статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до п.2 ч.1  ст.351 МК України  орган доходів і зборів має право провести документальну невиїзну перевірку в порядку передбаченому ч.ч.3-9 цієї ж  ст.351 МК України  з використанням передбачених п.5  ст.352 МК України  отриманих від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення.
Відповідно до ч.11  ст.354 МК України  рішення про визначення грошових зобов`язань підприємства, що перевірялося, приймається керівником органу доходів і зборів або особою, яка виконує його обов`язки, з урахуванням результатів розгляду заперечень підприємства (у разі їх наявності).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до ч.1  ст. 54 МК України, здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 2  ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій  статті 58 цього Кодексу.
Частиною 3  ст. 54 МК України  встановлює, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень  статті 55 цього Кодексу. Відповідно Львівською митницею ДФС визнано заявлену декларантом митну вартість, оскільки відсутність в матеріалах справи рішення про коригування митної вартості свідчить про погодження митницею митної вартості  товару.
Жоден з документів, які надавалися для митного оформлення  автомобіля у встановленому законом порядку недійсним не визнано.
Судом встановлено, що висновок відповідача про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів ґрунтується на підставі інформації, отриманої від митних органів Литви.
Тобто, саме на підставі аналізу наданих литовськими митними органами органів документів відповідач встановив,  про продаж автомобіля  у вересні 2018 року  литовською  компанією  UAB Via Balt  за ціною 7500 Євро є тим автомобілем,  який придбала позивач. Однак доказів що остання  була  стороною  правочину щодо продажу  такого  авто за ціною 7500 Євро  суду не надано.  Відтак,  відповідач, з урахуванням наведеного зробив висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань зі сплати податку на додану вартість та ввізного мита із ввезених на митну територію України товарів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами у даній справі.
Крім того, жодним чином не обумовлено підстав надання відповідачем переваги в доказовій силі документам Литовської Республіки, ніж тим, що подані позивачем до митного оформлення на митниці.
Встановлено, що митне оформлення транспортного засобу проведено відповідно до декларації IM40DE №  UA 206020/2018/401023 від  25.10.2018. 
Таке митне оформлення, в тому числі, визначення  вартості, нарахування і сплата митних платежів, завершене, його результати не оспорені у встановленому порядку і не скасовані.
Суд наголошує, що в досліджуваній справі рішення про коригування митної вартості в порядку  ст.55 МК України  митницею не виносилось.
Відтак Львівська  митниця ДМС України, взяла до уваги єдиним і беззаперечним доказом документи литовських митних органів. Самі по собі документи митних органів Литовської Республіки не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушені митних правил та не доводять наявності у його діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів в повному обсязі шляхом надання неправдивих відомостей щодо вартості товару.
Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
В силу приписів  ч. 1  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустився помилки в частині застосування норм матеріального права, допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а тому визнає правильним скасувати рішення  суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.241,242,310,317,321,322,325,329 КАС України, суд – 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу  ОСОБА_1    задовольнити.
Рішення  Калуського  міськрайонного суду Івано-Франківської області  від 13.10.2021  у справі № 345/3317/21 скасувати, та прийняти нове яким адміністративний позов   ОСОБА_1 до Львівської митниці  Державної  митної служби України  про скасування постанови  про  накладення адміністративного  стягнення у справі  про порушення митних правил № 1146/20900/21 від 20.07.2021 задовольнити. 
Постанову  в справі  про порушення  митних правил № 1146/20900/21  від 20.07.2021 року  про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до  адміністративної  відповідальності, передбаченої  ст. 485 МК України  та накладення  адміністративного  стягнення у вигляду  штрафу  у розмірі  3% несплаченої  суми митних  платежів – 143593,95 грн. скасувати, справу про порушення митних правил закрити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. І. Довга 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. З. Улицький