П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 січня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 540/1250/21	

Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Херсон, 07 червня 2021 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску,-

В С Т А Н О В И В :
У березні 2021 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, про визнання протиправним та скасування рішення № 00641 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 11.02.2021р. 
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що рішення податкового органу №00641 від 11.02.2021р. є протиправним, оскільки всупереч приписам ч. 4 п. 7 Розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до спірного рішення відповідачем не було додано розрахунку визначених у ньому сум, що в свою чергу унеможливлює перевірку правильності нарахування штрафних санкцій та пені за несвоєчасне сплату єдиного внеску. Також, позивач наголошує на порушенні контролюючим органом строку розгляду скарги ОСОБА_1 на спірне у цій справі рішення, а також безпідставне залишення скарги без розгляду. Наголошує, що попереднє рішення контролюючого органу ним оскаржувалось з інших підстав.
Відповідач проти позову заперечував.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
В обґрунтування скарги вказано, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на норми чинного законодавства та не врахував того факту, що рішення контролюючого органу вищого рівня прийняте з порушенням приписів Розділу ІV Порядку №1124 від 09.12.2015р. Зазначаючи, що податковий орган вищого рівня не надіслав позивачу вмотивованого рішення про залишення його скарги без задоволення, або про задоволення скарги та скасування оскаржуваного ним рішення, позивач вважає, що з урахуванням положень ч. 9 п. 4 ст. 25 Закону №2464-IV, його скарга вважається повністю задоволеною. Апелянт наголошує, що попередня його скарга, направлена до ДПС України 21.12.2020р., яка була залишена без розгляду рішенням ДПС України № 1022/6/99-00-06-02-01-06 від 16.01.2021р., стосувалась інших питань, зокрема іншого рішення відповідача про застосування штрафних санкцій. Відтак, повторна скарга, не могла бути залишена податковим органом вищого рівня без розгляду на підставі п. 7 розділу І Порядку №1124 від 09.12.2015р.
18.10.2021р. (вхід.№ 21899/21) від відповідача у справі до суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому вказано про хибність доводів апелянта, у зв`язку із чим податковий орган просить залишити скаргу без задоволення а судове рішення без змін з тих підстав, що з інтегрованої картки платника податку та доданого до рішення № 00641 від 11.02.2021р. розрахунку штрафної санкції та пені, вбачаються дати виникнення боргу (недоїмки), суми боргу (недоїмки), дати погашення боргу, кількість днів затримки сплати позивачем сум зобов`язання, відсотків і суми нарахованої штрафної санкції, суми нарахованої пені у залежності від кількості днів прострочення. Жодних доказів щодо своєчасної сплати самостійно визначених сум зобов`язань з єдиного соціального внеску позивачем не надано. Розрахунок штрафної санкції та пені, який додано до оскаржуваного позивачем рішення, відповідає даним інформаційної системи контролюючого органу. Доводи апелянта про неприйняття контролюючим органом вмотивованого рішення щодо розгляду його скарг є необґрунтованими, оскільки скарги позивача були розглянуті своєчасно та належним чином, про що прийнято відповідні рішення.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження)
З огляду на викладене, дану справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,27.10.2011 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та зареєструвався як самозайнята особа в контролюючих органах.
25.11.2020 року ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі винесло рішення № 0026430411 про застосування до штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
21.12. 2020 року ОСОБА_1 оскаржив вищезазначене рішення контролюючого органу в адміністративному порядку до ДПС України.
16.01.2021 року ДПС України за результатами розгляду скарги прийняла рішення №1022/6/99-00-06-02-01-06, відповідно до якого рішення про застосування до штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 25.11.2020 № 0026430411 ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі скасовано, скаргу фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвоката) ОСОБА_1 від 21.12.2020 № б/н задоволено частково, зобов`язано ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винести на направити нове рішення.
11.02.2021 року ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняло рішення № 00641 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
22.02.2021 року ОСОБА_1 оскаржив вищезазначене рішення контролюючого органу в адміністративному порядку до ДПС України.
15.03.2021 року ДПС України за результатами розгляду скаргу прийняла рішення №1022/6/99-00-06-02-01-06, відповідно до якого скарга фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю (адвоката) ОСОБА_1 від 22.02.2021 № б/н не підлягає розгляду Державною податковою службою України. Питання порушене в скарзі від 22.02.2021 № б/н вже вирішено по суті в розумінні п. 7 розділу І Порядку № 1124.
Не погоджуючись із прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем спірним рішенням № 00641 від 11.02.2021р. було правомірно застосовано до позивача штрафні санкції та нараховано пеню, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів у підтвердження несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску.
Суд першої інстанції також наголосив, що форма рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, затверджена Інструкцією № 449 (додаток 12), не передбачає жодних додатків, в тому числі і розрахунку штрафних санкцій.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обґрунтованості висновків суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження згідно вимог та доводів апеляційного скарги, апеляційний суд виходить з наступного.
Нормою ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно пункту 2 частини статті 1 даного Закону, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.
Відповідно пункту 3 частини першої   статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"   єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої   статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Відповідно пункту 2 частини першої   статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"   у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.
Згідно частини 10 статті 9 Закону України №2464-VI вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок податкового органу; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини 11 статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до частини 1 статті 14 Закону України №2464-VI податкові органи зобов`язані, серед іншого, здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону та вимогою платників, зазначених у пунктах 1, 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, проводити звірення сум нарахування та сплати ними єдиного внеску.
Частиною дванадцятою статті 9 Закону №2464-VI визначено, що за наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Відповідно до частини шостої статті 25 Закону №2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Відповідно до частин десятої та одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум; за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.
Тобто, штрафні санкції застосовуються до платника єдиного внеску у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, при цьому визначальною для встановлення факту несвоєчасної сплати єдиного внеску є саме бездіяльність платника щодо перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету у встановлений законом строк.
Згідно з пунктом 3 Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 16 січня 2016 року № 6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.02.2016 р. за № 193/28323, помилково сплачені суми єдиного внеску - суми коштів, які на певну дату зараховані на невідповідний рахунок та/або сплачені з рахунку неналежного платника.
Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 813/1008/16 викладений правовий висновок, відповідно до якого штрафні санкції застосовуються у разі несплати (неперерахування) або несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску, а не у випадку помилково сплачених суми єдиного внеску на невідповідний рахунок. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак, дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть слугувати підставою для застосування штрафів.
Заборгованість позивача виникла за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску за період з 2017 по 219 р.р.
Згідно Закону України "Про державний бюджет на 2017 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 3200 грн. на місяць.
Отже, у 2017 році мінімальний страховий внесок складав 704,00 грн. (3200 х 22% х 12 місяців = 8448 грн.).
За приписами Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 3723 грн. на місяць, відтак у 2018 році мінімальний страховий внесок складав 819,06 грн. (3723 х 22% = 819,06 х 3 місяців = 2457,18 грн.).
Згідно наявних у справі письмових доказів, ОСОБА_1 було нараховано єдиний внесок за І квартал 2018 року у розмірі 2457,18 грн., який було сплачено позивачем 18.09.2020 із простроченням строку сплати на 883 дні та відповідно застосовано штраф у розмірі 491,44 грн., та пені у розмірі 2 169,69 грн. 
02.05.2018 було нараховано єдиного внеску за 2017 рік у розмірі 8448 гривень, який сплачено позивачем 18.09.2020 у розмірі 5805,35 грн., із простроченням строку сплати на 870 днів, та застосовано штраф у розмірі 1161,07 грн. та нараховано пеню у розмірі 5050,66 грн. 
В подальшому, частину єдиного внеску за 2017 рік було сплачено 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 877 днів, у зв`язку із чим податковим органом було застосовано штраф у розмірі 528,53 грн., та нараховано пеню у розмірі 2317,60 грн.
Єдиний внесок за II квартал 2018 року було сплачено позивачем 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 799 днів, у зв`язку із чим податковим органом було застосовано штраф у розмірі 491,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 1963,29 грн.
Єдиний внесок за ІІІ квартал 2018 року було сплачено позивачем 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 707 днів, у зв`язку із чим податковим органом було застосовано штраф у розмірі 491,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 1737,23 грн.
Єдиний внесок за IV квартал 2018 року було сплачено позивачем 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 613 днів, у зв`язку із чим податковим органом було застосовано штраф у розмірі 491,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 1506,25 грн.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір мінімальної заробітної плати встановлено у розмірі 4173 грн. на місяць, відтак, у 2019 році мінімальний страховий внесок склав 918,06 грн. (918,06 х 3 місяці = 2754,18 гривень).
Єдиний внесок за І квартал 2019 року було сплачено позивачем 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 525 днів та відповідно застосовано штраф у розмірі 550,84 грн., та пеню у розмірі 1445,94 грн.
Єдиний внесок за ІІ квартал 2019 року було сплачено позивачем 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 434 дні та відповідно застосовано штраф у розмірі 550,84 грн., та пеню у розмірі 1195,31 грн.
Єдиний внесок за III квартал 2019 року було сплачено позивачем 25.09.2020 із простроченням строку сплати на 340 днів та відповідно застосовано штраф у розмірі 550,84 грн., та пеню у розмірі 936,12 гривень.
07 лютого 2020 року ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2425-51, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складає 29293,44грн. (2017-2019 роки) з яких сума недоїмки складає - 29293,44 грн., штраф - 0,00 грн. та пеня - 0,00 грн.
Вказана вимога податкового органу була оскаржена позивачем до Херсонського окружного адміністративного суду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 у справі №540/1784/20, яке набрало законної сили - 08.10.2020р., відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі. 
Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування єдиного внеску) від 25.11.2020 № 0026430411 та застосовано штраф у розмірі 5307,88 грн., та пені у розмірі 18322,39 гривень, загальна сума 23630,27 гривень.
Відповідно до рішення ДПС України від 16.01.2021 за №1022/6/99-00-06-02-01-06, скасовано рішення від 25.11.2020 № 002643411, оскільки направлено скаржнику з порушенням терміну визначеного ч. 14 ст. 25 Закону № 2464 та зазначено, що дане порушення не скасовує суму штрафної санкції та пені по суті, зобов`язано Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винести та направити нове рішення, з урахуванням викладеного в рішенні ДПС України від 16.01.2021 за №1022/6/99-00-06-02-01-06, згідно вимог чинного законодавства.
Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийнято рішення № 00641 від 11.02.2021 та направлено позивачу 11.02.2021.
Позивач оскаржив рішення № 00641 від 11.02.2021 до ДПС України, у зв`язку з чим було відмовлено у задоволенні скарги, оскільки питання порушене у скарзі від 22.02.2021 вже вирішено по суті.
Згідно п. 7 розділу І Порядку №1124 не розглядаються повторні скарги одним і тим самим контролюючим органом від одного і того самого скаржника з одного і того самого питання, якщо перше вирішено по суті.
З огляду на викладене, колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги щодо ненадання оцінки посиланням позивача на неприйняття контролюючим органом вмотивованого рішення, оскільки таке є необґрунтованим.
В свою чергу, форма рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, затверджена Інструкцією № 449 (додаток 12), не передбачає жодних додатків, в тому числі і розрахунку штрафних санкцій та пені.
Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10 квітня 2020р. по справі №818/2165/18 та від 13 листопада 2018р. у справі №813/4686/16 стосовно того, що визначальним для вирішення справи щодо правомірності нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені за несплату неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є встановлення фактів несплати (несвоєчасної) сплати позивачем ЄСВ на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, а саме - зворотного боку облікової картки платника, а також первинних документів щодо нарахування (декларації, розрахунки) та сплати (платіжні доручення).
Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що доданий до оскаржуваного рішення у справі розрахунок штрафної санкції та пені, відповідає даним інформаційної системи контролюючого органу.
Відповідно до ч. 7 Розділу VII Інструкції № 449 рішення про нарахування пені та застосування штрафів вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі або її законному представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або останнім відомим місцем її перебуванням повідомленням про вручення.
Відповідно до довідки форми 4-ОПП про взяття на облік платника податків офіційним зареєстрованим місцем знаходження (місцем проживання) адвоката Харченка Дмитра Миколайовича з 30 вересня 2013 року є: АДРЕСА_1 .
Відповідно до АІС "Податковий блок" історія реєстраційних даних 17.01.2019 адресу змінено на АДРЕСА_2 .
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону).
Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VІ є недоїмкою та стягується з врахуванням пені та застосуванням штрафів.
Відповідно до п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464-VІ (у редакції, що діє з 01.01.2015) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) сум єдиного внеску з 01.01.2015 накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (ч. 10 ст. 25 Закону № 2464).
Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (ч. 13 ст. 25 Закону № 2464-VІ).
Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону № 2464-VІ у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Згідно з ч. 1 розділу VII Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, за порушення і норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 розділу VII Інструкції, рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.
При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.
Згідно з ч. 13 Розділу VII Інструкції, строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.
Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
З урахуванням наведеного вище, встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність винесення контролюючим органом рішення № 00641 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
Апеляційний суд оцінює критично посилання апелянта на не прийняття податковим органом вищого рівня вмотивованого рішення за результатами розгляду його скарги, що а свою чергу дає підстави вважати його скаргу задоволеною, а оскаржуване ним рішення контролюючого органу скасованим, оскільки, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування єдиного внеску) від 25.11.2020р. №0026430411 та застосовано штраф у розмірі 5307,88 грн., та пені у розмірі 18322,39 гривень. Загальна сума 23630,27 гривень.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до рішення ДПС України від 16.01.2021р. за №1022/6/99-00-06-02-01-06, скасовано рішення від 25.11.2020 №002643411, оскільки направлено Скаржнику з порушенням терміну визначеного ч. 14 ст. 25 Закону №2464 та зазначено, що дане порушення не скасовує суму штрафної санкції та пені по суті.
Вказаним рішенням також було зобов`язано Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винести та направити нове рішення, з урахуванням викладеного в рішенні ДПС України від 16.01.2021 за №1022/6/99-00-06-02-01-06, згідно вимог чинного законодавства.
На підставі вищевикладеного Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято рішення №00641 від 11.02.2021 та направлено Позивачу 11.02.2021, що підтверджується доказами направлення та роздруківкою з офіційного вебсайту Укрпошти.
З огляду на вказане, враховуючи приписи п. 7 розділу І Порядку №1124, ДПС України було прийнято рішення про залишення скарги без розгляду, оскільки питання порушене у скарзі від 22.02.2021 вже вирішено по суті. 
З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про неприйняття контролюючим органом вищого рівня вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги платника, або неприйняття такого рішення, його не направлення платнику протягом встановленого чинним законодавством строку. Відтак, підстави вважати скаргу платника задоволеною та оскаржуване у даній справі рішення контролюючого органу скасованим відсутні. 
Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зміст апеляційної скарги фактично є ідентичним позовній заяві, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню. 
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вказаним вимогам, на переконання колегії суддів, рішення суду у цій справі відповідає.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі № 540/1250/21- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.