ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року                                                                                   Справа № 902/128/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Крейбух О.Г. ,  суддя Тимошенко О.М. 

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:
позивача:   Стельмах Ю.М. - адвокат
відповідача:  Цюпик О.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 29.09.21р. суддею Нешик О.С. у м.Вінниці, повний текст складено  11.10.21р. у справі № 902/128/21 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"   
до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" 
про стягнення 7279518,4 грн неустойки в зв`язку з неналежним виконанням договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.
1.1. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.09.2021 у справі № 902/128/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" про стягнення 7279518,4 грн неустойки в зв`язку з неналежним виконанням договору купівлі-продажу задоволені частково.
1.2. Стягнуто з відповідача на користь позивача 265791,68 грн - пені; 793408,00 грн - штрафу за затримку поставки товару на 30 днів та 79439,98 грн - витрат зі сплати судового збору. 
1.3. В позові в частині стягнення 1063166,72 грн - пені, 1983520,00 грн - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 3173632,00 грн - штрафу за затримку поставки товару на 30 днів - відмовлено. 
1.4. Витрати зі сплати судового збору в сумі 29752,80 грн залишено за позивачем.
2.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
2.1. Сторонами у Договорі купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №1000061445 від 07.07.2020 передбачено строки поставки товару. 
З пункту 3.3 Договору слідує, що Сторони погодили строк поставки Товару до 30.11.2020. Відповідно, за умовами Договору відповідач зобов`язався  поставити у певних об`ємах кукурудзу до вказаної дати.
2.2. За доводами позивача, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, відповідачем не виконано зобов`язання за Договором в частині поставки усього об`єму Товару у строк до 30.11.2020. 
У разі затримки поставки у заліковій вазі Продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення (п.6.2 Договору).
Факт не поставки Товару відповідачем в порядку норм ст.ст. 13, 74 ГПК України не заперечується. 
Таким чином, прострочення виконання відповідачем зобов`язання з постачання Товару свідчить про порушення останнім вказаного Договору в частині своєчасного постачання Товару та у обсязі, визначеному Договором.
2.3. Оскільки матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем умов Договору та зважаючи, що п.6.2. Договору передбачена майнова відповідальність, суд першої інстанції погодився з розрахунком позивача і зазначив про обґрунтованість таких вимог та правомірність нарахування пені за період з 01.12.2020 по 05.02.2021 в розмірі 1328958,40 грн за затримку поставки Товару.
2.4. Також за умовами Договору, Сторони, крім нарахування пені, погодили штраф у розмірі 10% у разі затримки поставки товару у заліковій вазі від вартості непоставленого Товару на строк понад 15 календарних днів з моменту погодженого п.3.3. Договору, та штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого Товару на строк понад 30 календарних днів після прострочення згідно з п. 6.2.1 Договору.
2.4.1 За доводами позивача, наведеними умовами Договору передбачена різна відповідальність за порушення зобов`язання.
2.4.2. Однак, суд прийшов до висновку, що стягнення таких видів штрафу є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки з установлених обставин справи вбачається, що відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає в простроченні виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів, і вказаний строк охоплює порушення зобов`язання на строк понад 15 календарних днів. Одночасне стягнення таких штрафів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України.
2.4.3 Відповідно, задоволено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу за прострочення поставки Товару на строк понад 30 календарних днів, у решті штрафу  в сумі 1 983 520,00 грн - відмовлено.
2.5. Посилання відповідача на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що унеможливили виконання останнім умов Договору, що на підставі ст.617 ЦК України, ст.218 ГК України та ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", п.8.1 Договору є правовою підставою для звільнення ТОВ "Вінницяагропроектбуд" від відповідальності, заявленої позивачем у справі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного спору, оскільки матеріали справи не містять і відповідачем не надано відповідного сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Також судом враховано положення п.8.3. Договору.
2.6. Вирішуючи питання щодо остаточного розміру сум пені, штрафу які підлягають стягненню, суд застосував частину 3 ст.551 ЦК України згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення і статтю 233 ГК України, та прийняв до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.
2.7. Місцевий господарський суд, враховуючи серед іншого, майновий стан обох сторін, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, відсутність поставки станом на день вирішення вказаного спору, попередні договірні взаємовідносини сторін, зважаючи на правову природу пені та штрафу та їх основне призначення, реалізував надане йому право та зменшити розмір заявлених до стягнення пені та штрафів на 80%. та стягнув 265 791,68 грн - пені, 793 408,00 грн - 20% штрафу за затримку поставки товару на 30 днів.
3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.
3.1. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Вінницької області від 29.09.2021 у справі № 902/128/21 скасувати в частині відмови у позові щодо стягнення 1063166,72 грн пені та 3173632,00 грн 20% штрафу затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п.6.2.1. Договору; прийняти у скасованій частині нове рішення, яким позов задоволити; у решті рішення Господарського суду Вінницької області від 29.09.2021 у справі № 902/128/21 залишити без змін; судові витрати із розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог покласти на відповідача.
3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) укладено Договір купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи № 1000061445 від 07.07.2020. Договір передбачав поставку 4000 тонн кукурудзи у строк до 30.11.2020. Договір за своєю економічною природою є форвардним, оскільки контрактує майбутній врожай і кожна зі сторін несе ризики зміни ринкової кон`юнктури під час його виконання.  Так, з вересня місяця 2020 року ціна на кукурудзу почала стрімко зростати у всьому світі. Дана обставина призвела до того, що багато недобросовісних сільгоспвиробників (включаючи відповідача) відмовилися здійснювати поставки, аргументуючи це небажанням втрачати незапланований прибуток. Позивач неодноразово повідомляв відповідача про необхідність поставки кукурудзи, оскільки це зриває експортні контракти Позивача і наносить йому реальні збитки в розмірі близько 10 млн. грн, на відміну від неочікуваного надприбутку, який мав отримати відповідач. Останнім, було розроблено техніко-економічне обґрунтування проекту "КУКУРУДЗА-2020" та засіяно всього 726,58 га кукурудзи під врожай 2020 року, включаючи Крижопільський район - 445 га та Немирівський район - 281,58 га.  Із розрахунку врожайності мінімум 11 тон на 1 га запланований збір кукурудзи склав би 7 992,38 тони. Ні листування, ані часті зустрічі не дали результату - Відповідач не поставив жодної тони на виконання договору від 07.07.2020, натомість спочатку вказав на втрату всіх посівів кукурудзи у Крижопільському районі, а після того, як Позивач в процесі виконавчого провадження самостійно знайшов частину кукурудзи Відповідача (371,7тон), продану ним третім особам на Крижопільському елеваторі, - змінивши позицію на часткову втрату врожаю.
3.3. Наведені обставини, з урахуванням умов Договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи від 07.07.2020, стали підставою для звернення до господарського суду з позовом про стягнення із відповідача пені в розмірі 1 328 958,40 гривень, 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів в розмірі 1 983 520,00 гривень та 20 % додаткового штрафу затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. Договору в розмірі 3 967 040,00 гривні.
3.4. Господарським судом Вінницької області вказані позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 265 791,68 грн - пені; 793 408,00 грн - штрафу за затримку поставки товару на 30 днів та 79 439,98 грн - витрат зі сплати судового збору. В позові в частині стягнення 1 063 166,72 грн - пені, 1 983 520,00 грн - 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів, 3 173 632,00 грн -  штрафу за затримку поставки товару на 30 днів  -  судом відмовлено.
3.5 Так, предметом апеляційного оскарження є  пеня 1 063 166,72, штраф 20 % 3 173 632,00 грн. Всього 4 236 798,72 грн.
3.6. Суд першої інстанції зменшив на 80% заявлені у позові штрафні санкції керуючись ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України. 
Позивач вважає оскаржуване рішення незаконним, при цьому зазначив , що висновки щодо належного застосування вказаних норм зазначені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 10.06.2021 у справі № 910/6471/20. Даною постановою було скасовано постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 у вказаній справі, якою неустойка, заявлена у позові Міноборони України за невиконання договору була зменшена на 90%.
3.6.1. Апелянт враховуючи підстави та обґрунтування даного позову, посилаючись на постанову Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 910/6471/20 цитує її зміст: "При цьому судом не взято до уваги, що обов`язок з доведення того, що порушення договірних зобов`язань не завдало значних збитків контрагенту, покладається на сторону, до якої застосовується санкція, тобто на відповідача, див. пункт 20 цієї постанови; натомість позивач не зобов`язаний був у даному разі доводити наявність у нього збитків у зв`язку з неналежним виконанням умов Контракту відповідачем. Пов`язаних з цим обставин та доказів суд апеляційної інстанції не встановив та не дослідив".
3.6.2 Підстави зменшення неустойки - аналогічні, оскільки для будь-яких правовідносин діють однакові норми законодавства в частині неустойки.
3.6.3 Право суду на зменшення неустойки не є безумовним, а має певні обмеження, викладені у статті 233 ГК України та частині 3 статті 551 ЦК України. Враховуючи наведені норми, судом беруться до уваги інші обставини лише при наявності при наявності основної вимоги: істотного перевищення неустойки над збитками. Натомість судом було виключно використано право - на зменшення неустойки без дослідження всіх вищезазначених обставин.
3.6.4 Скаржник аналізуючи оскаржуване рішення щодо обґрунтування зменшення неустойки на 80%, зазначає, що суд лише цитує норми законодавства та посилається на своє право зменшення суми неустойок. Однак, між фактами, зазначеними судом, обставинами, ним проаналізованими, та висновком про можливість зменшення неустойки на 80 % знаходиться прірва відсутніх аргументів та висновків суду.
3.6.5. Щодо співвідношення штрафних санкцій та збитків кредитора, скаржник посилається на  п. 20, 25 згаданої постанови Верховного Суду у справі № 910/6471/20, в яких вказано, що обов`язок з обґрунтування і доведення того, що порушення договірних зобов`язань не завдало значних збитків контрагенту, покладається на сторону, до якої застосовується санкція, тобто на Відповідача. Останній був обізнаний із наявністю збитків, а тому підстави для застосування права на зменшення неустойки судом відсутні в принципі.
3.6.7. Щодо ступеню виконання зобов`язання боржником, зазначено, що таке виконання відповідачем дорівнює  0. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що у відповідача була можливість поставити позивачу бодай 50 тон кукурудзи. Наведені обставини судом не досліджувалися.
3.6.8 Майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні - відповідачем не надано жодного доказу щодо наявності у нього скрутного матеріального стану, а судом взагалі не проаналізовано даних обставин.
3.7  Скаржник вважає, що причин невиконання зобов`язання з боку відповідача є надумані від початку до кінця і є порушенням усіх можливих принципів добросовісності у бізнесі. Так, безспірно доводиться доданими до справи доказами, у вересні-жовтні 2020 року відповідач завозить на зберігання на ТОВ "Крижопільський елеватор" 371,7 тон кукурудзи (яка нібито була втрачена!), яка в подальшому буде продана ТОВ "Вторметекспорт", однак не інформує про це позивача. Разом з тим, відповідач подає до суду у якості "доказу" висновок експертів № 223-02.2021-1005 від 17.03.2021 р. за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження з питань поставлених на вирішення та зазначених у клопотанні ТОВ "Вінницяагропроектбуд" від 08.02.202.  Вказаний висновок складено та підписано судовими експертами, з порушенням Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, та не у відповідності до норм ГПК України, а тому подання його до суду є незаконним. Поставлені експерту запитання для експертного дослідження не відповідають законодавству, які регулюють порядок та методи проведення судових експертиз. Також порушено вимоги до правил оформлення висновку експертів при проведенні комісійної експертизи.
3.8 Таким чином, згідно статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення не з`ясування обставин, що мають значення для справи - Судом взагалі не з`ясовано: наявність/відсутність збитків у позивача для застосування ст. 13 справи 233 ГК України та ч. 3 статті 551 ЦК України; - інші обставини, необхідні для застосування ст. 233 ГК України та ч. 3 статті 551 ЦК України, зокрема ступінь виконання зобов`язання (поставки кукурудзи) відповідачем, майновий стан сторін, причини неналежного виконання зобов`язання; незначність прострочення; наслідки порушення зобов`язання; поведінка винної особи. Порушено статтю 77 ГПК України - висновок експертів не є висновком судової експертизи та є недопустимим доказом. Неправильно застосовано ст. 233 ГК України та ч. 3 статті 551 ЦК України. Суд першої інстанції неправильно тлумачить вказані норми законодавства як такі, що нібито дають суду необмежене право на зменшення неустойки, натомість таке право має бути підтверджене певними обставинами.
4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.
4.1. Не погоджуючись з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року у справі №902/128/21 - залишити без змін; а апеляційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна"  - залишити без задоволення.
4.1.1. Відповідач вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Суфле Агро Україна" не підлягає до задоволення, оскільки її доводи є безпідставними та необґрунтованими.
4.1.2. Так, суд першої інстанції під час розгляду даного спору  встановлено, відповідач не зміг виконати зобов`язання з поставки кукурудзи у строк до 30.11.2021. Не виконання такого зобов`язання, обґрунтовується посухою, яка була в червні 2020 року і продовжувалась в липні-серпні 2020 року, після укладення з позивачем спірного від 07.07.2020 в результаті якої повністю загинули посіви кукурудзи на території 445 га Гарячківської та Вільшанської сільрад Крижопільського району Вінницької області, а також дані погодні умови негативно вплинули на повіви кукурудзи та суттєво знизили урожай на території Немирівського району Вінницької області на загальній площі 281,58 га.
4.1.3 Приймаючи оскаржуване рішення, суд врахував зазначені обставини, наявні у матеріалах справи докази, прийшов до висновку, про наявність підстав для застосування приписів ст..233 ГК України та ст. 551 ГК України щодо зменшення розміру пені та штрафу за затримку поставки товару на 30 днів на 80% від заявленої суми, та мотивував своє рішення наступним (дослівно). При цьому, як зазначено судом, незалежно від поважності причин порушення відповідачем зобов`язання, ч.2 ст. 233 ГК України надає можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.
4.1.4 Судом враховано: майновий стан обох сторін, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, відсутність поставки станом на день вирішення вказаного спору, попередні договірні взаємовідносини сторін, норми п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч. 1, 2 ст.627 ЦК України, всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, реалізував надане йому право та зменшити розмір заявлених до стягнення пені та штрафів на 80%.
4.1.5 Також відповідач у відзиві зазначає про аналогічний висновок Верховного суду у постанові від 07.12.2021 - справа №902/129/21 у подібних правовідносинах. Подібний висновок міститься і у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у справі №902/215/21. Відповідач звертає увагу апеляційного суду що касаційна скарга ТОВ «Суффле Агро Україна» у справі №902/129/21 є ідентичною апеляційній скарзі у даній справі (№902/128/21). Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
4.2. Разом з тим, відповідач до подання відзиву на апеляційну скаргу, 16.12.2021 (вх.№ 9618/21) подав клопотання, у якому зазначає, що враховуючи предмет спору, підстави позову, зміст правовідносин, встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, суб`єктний склад сторін спору, що є ідентичним у справах №902/129/21, №902/128/21 та №902/215/21, з метою дотримання принципу єдності правозастосовної практики, керуючись статтею 42 ГПК України, просить суд долучити до матеріалів справи даної справи: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів КГС від 07.12.2021 та постанову апеляційного господарського суду від 11.08.2021 у справі №902/129/21; копію касаційної скарги ТОВ "Суффле Агро Україна" у справі №902/129/21; копію Договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №1000061736 від 16.07.2020р; - постанову апеляційного господарського суду від 23.11.2021 у справі №902/215/21; копію Договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №1000062405 від 04.08.2020.
4.2.1 Просить суд апеляційної інстанції - рішення Господарського суду Вінницької області від 29.09.2021 у справі № 902/128/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ  "Суффле Агро Україна" - без задоволення.
4.3. Позивач - ТОВ "Суффле Агро Україна" у запереченні від 29.12.2021 (вх. №9974/21 від 30.12.21)  просить клопотання відповідача від 15.12.2021 р. про долучення до матеріалів справи документів залишити без розгляду та не приймати у якості доказів.
4.4. 29.12.2021 на електронну адресу суду від представника ТОВ "Суффле Агро Україна" - адвоката Стельмаха Ю.М. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні 12.01.22 о 14:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке було задоволено, про що винесене відповідна ухвала суду апеляційного суду від 29.12.2021.
4.5. В судовому засіданні 12.01.2022 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній та просив рішення суду першої інстанції від 29.09.2021 у даній справі скасувати в частині відмови у позові щодо стягнення 1063166,72 грн пені та 3173632,00 грн 20% штрафу затримку поставки товару на 30 днів після прострочення, прийняти у скасованій частині нове рішення, яким позов задоволити; у решті рішення - залишити без змін.
4.6. Представник відповідача заперечила проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим,  прийняте з урахуванням усіх обставин справи та судової практики по аналогічних спорах (подібні правовідносини).
4.7. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.
5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).
6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.
6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.09.2021 у справі № 902/128/21 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:
6.1.1. Норми матеріального права:
Конституція України;
Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови ЦК України);
Господарський кодекс України (далі по тексту постанови ГК України);
Закон України "Про торгово-промислові палати в України";
Закон України "Про судовий збір".
6.1.2. Норми процесуального права:
Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).
6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).
7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.
7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.
7.2. Як вбачається з матеріалів справи, 07 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №1000061445 (надалі Договір).
7.2.1. Згідно пункту 1.1 Продавець зобов`язується поставити Покупцю Товар (кукурудза врожаю 2020) в строки, передбачені в цьому Договорі, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість.
7.2.2. Пунктом 1.2 Договору Сторони погодили наступну залікову вагу/кількість та ціну на товар: загальну вартість договору: 19 835 200,00 грн, 736 000,00 доларів США (ціна вказана станом на дату укладення Договору та зазначено її еквівалент в доларах США).
7.2.3. Відповідно до пункту 1.3 Договору вартість товару у гривні коригується за комерційним курсом на дату, що передує дню видачі видаткової накладної (за наведеною у договорі формулою).
7.2.4. За змістом п.3.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ у відповідності до ІНКОТЕРМС 2010/2020. Місцем поставки є будь-який із портових терміналів (надалі - зерновий склад) на цілковито одноособовий вибір покупця в наступних портах: Одеському, Південному, Чорноморську. Покупець зобов`язаний завчасно повідомити продавця у будь-який зручний спосіб (в т. ч. засобами електронного зв`язку) про місце поставки.
7.2.5. З договору вбачається, що за додатковою угодою сторін поставка товару також можлива на умовах EXW (елеватор продавця) у відповідності до ІНКОТЕРМС 2010. 
В такому разі сторони у вказаній додатковій угоді погоджують нову ціну товару, яка визначатиметься з урахуванням наступних витрат та підлягатиме зменшенню на: - транспортно-логістичні витрати із доставки товару із елеватора продавця до терміналу/терміналів поставки згідно із пунктом 3.1 вище. 
При цьому транспортно-логістичні витрати надаються експедиторами та/чи перевізниками покупця; - вартість послуг одного місця складського зберігання товару на елеваторі продавця; - вартість послу відвантаження товару для доставки в порт; - 0,7% втрат (розмір природних втрат при зберіганні товару згідно норм природного убутку; розмір втрат в процесі сушки і очистки товару; механічні втрати, що виникають під час проведення навантажувально-розвантажувальних робіт та переміщення товару); - фінансові втрати покупця із розрахунку 8% річних за місяць в долара США. (пункту 3.1.1 договору).
7.2.6. Відповідно до умов п.3.2 Договору Продавець зобов`язується передати Покупцю оригінали (якщо не буде зазначеного іншого) наступних документів на товар: товарної (видаткової) накладної; податкової накладної (в електронній формі, передбаченій в ПКУ); аналізної картки Ф47 на партію зерна. Для поставки на EXW додатково надаються: посвідчення якості лабораторії зернового складу, складська квитанція на ім`я Покупця, акт приймання-передачі Товару, підписаний Зерновим складом та Продавцем - для підпису Покупцем.
7.2.7. Пунктом 3.3. Договору встановлено, що Продавець зобов`язується здійснити поставку всього об`єму Товару у строк до 30.11.2020.
7.2.8. Сторони погодили, що продавець зобов`язаний поставляти Товар вантажними автомобілями або залізничним транспортом (хопер-вагони зерновози). Для оптимізації поставки об`єм і термін та місце поставки кожної партії може додатково узгоджуватися представниками сторін у будь-який прийнятий спосіб - письмовий, електронна пошта, переговори тощо. Дана норма жодним чином не змінює обов`язку Продавця поставити весь погоджений об`єм Товару в погоджений строк, оскільки приймання товару в сезон врожаю здійснюється Покупцем цілодобово. (пункт 3.4. Договору)
7.2.9. Згідно пункту 4.1. Договору оплата Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Продавця. Покупець зобов`язується оплачувати вартість поставленого Товару в наступні строки: 80% вартості Товару протягом 3 банківських днів після фактичної поставки та надання видаткової накладної; 20% вартості Товару протягом 3 банківських днів після фактичної реєстрації податкової накладної згідно чинного законодавства України та надання усіх документів, вказаних в п.п. 3.2., 3.7. даного Договору.
7.2.10 При доставці товару автомобільним транспортом кількість поставленого зерна визначається за показниками ваги Покупця або вантажоотримувача відповідно до місця поставки. У разі транспортування зерна з поля та неможливості зазначення у товарно-транспортній накладній точної маси зерна показники прибуткової накладної приймаються Сторонами як остаточні, а сама прибуткова накладна має силу Акту про приймання матеріалів за формою №М-7, затвердженою наказом Міністерства статистики України від 21.06.1996 №193 (пункт 5.1 договору).
7.2.11. Товар вважається переданим Продавцем за кількістю після підписання видаткової накладної в передбаченому законодавством порядку (пункт 5.3 Договору).
7.2.12. Пунктом 5.4 Договору сторони визначили, що поставка товару на умовах EXW здійснюється відповідно до порядку переоформлення права власності на зерно на зерновому складі. Усі складські документи повинні відповідати вимогам Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 27.06.2003 №198, та іншим вимогам законодавства. Товар вважається переданим продавцем за кількістю, вказаною у складській квитанції. Товар вважається переданим продавцем покупцю за якістю у відповідності до посвідчення якості (форма №47), виданим зерновим складом (із можливістю застосування п. 5.2 договору). На умовах поставки EXW) зерновий склад) послуги із сушки та очистки повинні бути сплачені Продавцем.
7.2.13. У разі затримки поставки у заліковій вазі Продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення (пунктом 6.2 Договору).
7.2.14. У разі затримки поставки Товару у заліковій вазі на строк понад 15 календарних днів з моменту погодженого п. 3.3. Договору, Продавець зобов`язується сплатити Покупцю штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого Товару, що визначається за такою формулою: ВТ = (ОП- ОП1)*Ц, де: ВТ - вартість непоставленого товару, грн з ПДВ, ОП - об`єм планової поставки товару у заліковій вазі, зазначеній у п. 1.2, без врахування відхилення, тон, ОП1 - об`єм фактичної поставки товару у заліковій вазі, тон, Ц - ціна на товар, що обраховується відповідно до п. 1.2., 1.3. Договору на останній робочий день, що передує даті, зазначеній у п. 3.3 Договору, грн з ПДВ, але не може бути меншою ніж 3 800,00 грн за одну тонну (підпункт 6.2.1 Договору).
7.2.15. Підпунктом 6.2.2 Договору  визначено, що у разі затримки поставки Товару у заліковій вазі додатково на строк понад 30 календарних днів після прострочення згідно п. 6.2.1 Договору, Продавець зобов`язується сплатити Покупцю додатково штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що визначається за вказаною формулою. Крім цього, Покупець матиме право на одностороннє припинення дії даного Договору.
7.2.16. Договір набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками Сторін, та діє до моменту виконання Сторонами усіх своїх обов`язків за Договором (пункт 7.1 Договору).
7.2.17. Пунктом 8.1 Договору сторони погодили, що сторона звільняється від відповідальності за часткове чи повне невиконання зобов`язань за даним Договором, якщо це невиконання виявилося наслідком дії обставин непереборної сили, вплив яких не залежить від волі сторін. До таких обставин відносяться: війни і воєнні дії будь-якого характеру; блокади, ембарго та інші міжнародні санкції; акти та дії державних органів, що унеможливлюють виконання сторонами своїх зобов`язань; пожежі, повені, землетруси, інші стихійні лиха, закриття шляхів сполучення, страйки, епідемії і т.п.
7.2.18. При таких (п.8.1) обставинах Сторона повинна протягом одного тижня з моменту їх настання будь-якими доступними засобами письмово сповістити про них іншу сторону. Несвоєчасне повідомлення про обставини нездоланної сили позбавляє відповідну Сторону права посилатися на них у майбутньому. При припиненні зазначених у п.8.1 обставин Сторона повинна без зволікання письмово сповістити про це іншу сторону. У повідомленні повинен бути зазначений термін, у який передбачається виконати зобов`язання за даним Договором (пункт  8.2 Договору).
7.2.19. Згідно п.8.3 Договору виникнення, строк дії та/або припинення дії обставин, передбачених в п.8.1, та їх наслідків підтверджується офіційним документом, який видається Торгово-промисловою палатою України. Сторони домовилися, що відсутність/пошкодження врожаю у Продавця з будь-яких причин (в т.ч. несприятливі погодні умови) не є форс-мажорними обставинами для цілей даного Договору, оскільки Договір може бути виконаним Продавцем як шляхом поставки вирощеного зерна, так і придбаного на ринку.
7.3. Матеріалами справи встановлено, що 06.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (Покупець) надіслав на вказану в реквізитах Договору електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (Продавець) транспортні інструкції на поставку Товару як автомобільним, так і залізничним транспортом на термінал ТОВ "Транссервіс 2008" (а.с.23-28, том 1).
7.4. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ "Вінницяагропроектбуд" 06.10.2020 надіслало на адресу ТОВ "Суффле Агро Україна" лист від 26.09.2020 №26/09-2, у якому просить відстрочити виконання зобов`язань по Договору у строк до 30.11.2021, у зв`язку із втратою всього врожаю кукурудзи на земельних ділянках загальною площею 445,00 га, які розташовані на території Крижопільського району, а саме Вільшанської та Гарячківської сільських рад, а також погодні умови негативно вплинули на посіви кукурудзи на території Немирівського району загальною площею 281,58 га, що суттєво знизило урожай (а.с.83,84 том 1).
7.5. Даний лист ТОВ "Суффле Агро Україна" отримало 09.10.2020 (а.с. 85, том 1).
7.6. В подальшому, на адресу Продавця ТОВ "Вінницяагропроектбуд" направлено лист вих. №2 від 16.11.2020 з підтвердженням своєї готовності до виконання умов Договору, в якому також висловлено припущення, з яких причин Продавець може відмовитися дотримуватися виконання своїх зобов`язань (у зв`язку із істотним підвищенням цін на кукурудзу) та нагадуванням відповідачеві про штрафні санкції, сплату яких позивач буде змушений вимагати (а.с. 35, том 1)
7.7. Разом з вказаним листом від 16.11.2020 ТОВ "Суффле Агро Україна" повторно надіслав транспортні інструкції та звернувся до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" з вимогою виконати зобов`язання в майбутньому, вказавши підстави та наслідки, які можуть настати для Продавця за умови невиконання ним зобов`язань за Договором
7.8. 17.12.2020 ТОВ "Суффле Агро Україна" на адресу ТОВ "Вінницяагропроектбуд" було направлено листа вих. №3/4 від 16.12.2020 з проханням виконати зобов`язання, визначені Договором (а.с.38-40, том 1).
7.9. У відповідь на вказаний лист ТОВ "Вінницяагропроектбуд" повідомило ТОВ "Суффле Агро Україна" про неможливість виконання зобов`язань за Договором, надіславши на адресу останнього лист вих. №28/12-1 від 28.12.2020 та просив не застосовувати штрафні санкції до ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (а.с. 41, том 1).
7.10. За наведених обставин, враховуючи умови укладеного Договору купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи №1000061445 від 07.07.2020 та невиконання ТОВ "Вінницяагропроектбуд" своїх зобов`язань вказаним Договором в частині поставки усього об`єму товару у строк до 30.11.2020., ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з ТОВ "Вінницяагропроектбуд" пені в розмірі 1 328958,40 грн, 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів в розмірі 1 983 520,00 грн та 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. Договору в розмірі 3 967 040,00 грн (а.с. 2-6, т.1).
7.11. За результатами розгляду позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" місцевим господарським судом прийнято рішення, яким частково задоволено позов з підстав, зазначених у пунктах 2.1. - 2.7 цієї постанови.
8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.
8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на неї, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оспорюваного рішення суду першої інстанції без змін,  виходячи з наступного.
8.2. Згідно частини 1 пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
8.3. Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
8.4. Відповідно до частини 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
8.5. Абзацом 2 частини 1 статті 175 ГК України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
8.6. Згідно частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
8.7. Частинами 1-2 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
8.8. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
8.9. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
8.10. Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем за своєю природою є правовідносинами за договором поставки.
8.10.1. Частинами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
8.10.2. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
8.10.3. Відповідно до пункту 1 статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
8.10.4. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу; у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (стаття 692 ЦК України).
8.10.5. За змістом статті 265 ГК України: за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
8.11. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
8.12. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
8.13. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
8.14. Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
8.15. Так, пунктом 3.3. Сторони погодили строк поставки Товару до 30.11.2020.
8.16. Матеріалами справи підтверджується, що у визначений договором строк відповідач не поставив позивачу Товару та прострочив виконання зобов`язання в частині своєчасного постачання Товару та у обсязі, визначеному Договором.
8.17. Відповідач не заперечує порушення ним умов договору, щодо строків поставки обумовленого товару.
8.18. Частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
8.19. Відповідно до частини 1 стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
8.19.1. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина 2 стаття 551 ЦК України).
8.19.2. Частинами 2 статті 549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
8.19.3. Так, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
8.19.4. Пунктом 6.2. Договору визначено, що у разі затримки поставки у заліковій вазі продавець сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення.
8.19.5. Підпунктом 6.2.1. договору передбачено, що у разі затримки поставки товару у заліковій вазі на строк понад 15 календарних днів з моменту погодженого п.3.3. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 10% від вартості непоставленого товару, що визначається за такою формулою: ВТ = (ОП- ОП1)*Ц, де: ВТ - вартість непоставленого товару, грн з ПДВ, ОП - об`єм планової поставки товару у заліковій вазі, зазначеній у п. 1.2, без врахування відхилення, тон, ОП1 - об`єм фактичної поставки товару у заліковій вазі, тон, Ц - ціна на товар, що обраховується відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору на останній робочий день, що передує даті, зазначеній у п.3.3 договору, грн з ПДВ, але не може бути меншою ніж 3 800,00 грн за одну тонну.
8.19.6. У разі затримки поставки товару у заліковій вазі додатково на строк понад 30 календарних днів після прострочення згідно з п.6.2.1 договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого товару, що визначається за вказаною формулою. Крім цього, покупець матиме право на одностороннє припинення дії цього договору (п.6.2.2 Договору).
8.19.7. Враховуючи визначені сторонами строки поставки Товару, наведені норми  законодавства позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення штраф, передбачений п.6.2. Договору, оскільки відповідачем не поставлено Товар в установлені договором строки (терміни).
8.20. Таким чином, матеріалами справи підтверджено невиконання відповідачем умов Договору, зокрема, п.6.2., яким передбачена майнова відповідальність сторони Договору.
8.20.1. Судом апеляційної інстанції перевірено розрахунок позивача (аркуш позовної заяви 4) щодо нарахування пені за період з 01.12.2020 по 05.02.2021 в розмірі 1328958,40 грн за затримку поставки Товару та встановлено, що математично він є правильним, а позовні вимоги у цій частині - є обґрунтованими та правомірними.
8.21. Разом з тим, як уже зазначалося апеляційним господарським судом у цій постанові (пункт 7.2.14. – 7.2.15.), умовами Договору сторони, крім нарахування пені, погодили штраф у розмірі 10% у разі затримки поставки товару у заліковій вазі від вартості непоставленого Товару на строк понад 15 календарних днів з моменту погодженого п.3.3. Договору, та штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого Товару на строк понад 30 календарних днів після прострочення згідно з п. 6.2.1 Договору.
8.21.1. На переконання позивача, умовами Договору (пункти 6.2.1. та 6.2.2.) передбачена різна відповідальність за порушення зобов`язання.
8.21.2. Судом першої інстанції зроблено висновок, що у даному випадку стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 15 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки з обставин справи вбачається, що відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає в простроченні виконання зобов`язання за Договором купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи на строк понад 30 календарних днів, і вказаний строк охоплює порушення зобов`язання на строк понад 15 календарних днів.
8.21.3. Із таким висновком погоджується і колегія суддів апеляційного господарського суду, звертаючись до правовий висновок, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19.
8.21.4. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
8.21.5. За нормою статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
8.21.6. Таким чином, одночасне стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 15 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами  статті 61 Конституції України.
8.21.7. Таким чином штраф у розмірі 10% за затримку поставки товару на строк понад 15 днів у сумі 1983520,00 грн не підлягає до задоволення. У цій частині позивачу у позові слід відмовити.
8.22. Позивач, подаючи апеляційну скаргу, не оскаржував рішення місцевого господарського суду у частині відмови йому у стягненні 1983520,00 грн - штрафу у розмірі 10% за затримку поставки товару на строк понад 15 днів.
8.23. Враховуючи наведені обставини справи та норми чинного законодавства, місцевий господарський суд правомірно прийшов до висновку, що обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню 3967040,00 грн - штраф у розмірі 20% за затримку поставки товару на строк понад 30 календарних днів (розрахунок також наведено позивачем у тексті позовної заяви).
8.24. Разом з тим, відповідач, обґрунтовуючи відсутність підстав для стягнення з нього штрафних санкцій у даній справі, покликається на те, що наявні в матеріалах справи докази засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які поза волею ТОВ "Вінницяагропроектбуд" та не з його вини унеможливили виконання останнім умов Договору, що на підставі ст.617 ЦК України, ст.218 ГК України та ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", п.8.1 Договору є правовою підставою для звільнення ТОВ "Вінницяагропроектбуд" від відповідальності, заявленої позивачем у справі.
8.24.1. Так, умовами п.1.1. Договору Продавець зобов`язувався поставити, а Покупець прийняти та оплатити кукурудзу, врожаю 2020 року, іменовану надалі Товар, на умовах даного Договору. 
8.24.2. Відповідно до п.3.3. Договору Продавець зобов`язався здійснити поставку всього об`єму Товару у строк до 30.11.2020.
8.25. Тобто, сторони обумовили, що відповідач (Продавець) повинен поставити позивачу кукурудзу врожаю 2020 року у строк до 30.11.2020.
8.26. Форс-мажорними обставинами відповідач визначає несприятливі погодні умови (посуха), та в якості доказів надає засвічені копії наступних документів:
- акту обстеження посівів кукурудзи від 25.09.2020 на територіях Гарячківської, Вільшанської сільських рад Крижопільського району Вінницької області, складений комісією в складі посадових осіб Позивача, голови Гарячківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Котюжанським О.М., начальником управління виробництва продуктів рослинництва та технічної політики Департаменту агропромислового розвитку, екології та природних ресурсів Вінницької ОДА Темченка В.В. (а.с. 86, том 1);
- довідки Вінницького обласного центру з гідрометеорології Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 25.09.2020,  №04-03/2-13/414, від 02.10.2020,  №04-03/2-13/441, від 06.10.2020  № 04-03/2-13/447 (а.с. 87-89, том 1);
- витягу з протоколу №51 позачергового засідання комісії з питання техногенно- екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при райдержадміністрації від 04.12.2020, виданого Крижопільською районною адміністрацією Вінницької області (а.с. 90, том 1)
- висновку експертів №22302.2021-1005 від 17.03.2021 за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження з питань поставлених на вирішення та зазначених у клопотанні ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (а.с. 170-197, том 1).
8.26.1. З вказаних документів  вбачається, що  внаслідок несприятливих погодних умов в червні, липні, серпні 2020 посіви кукурудзи на загальній площі 445 га на територіях Гарячківської та Вільшанської сільських рад Крижопільського району загинули у відсотковому співвідношенні на 85-90 %, що за висновком комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при Крижопільській райдержадміністрації віднесено до надзвичайної події. Несприятливі погодні умови призвели до недоотримання відповідачем доходу, передбаченого техніко-економічним обґрунтуванням проекту "КУКУРУДЗА-2020".
8.26.2. Під час розгляду даного спору відповідачем, у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив заявлялося клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 10 000,00 грн, обґрунтування якого ґрунтується на форс-мажорних обставинах пов`язаних з несприятливими погодними умовами та відсутністю доказів понесених позивачем збитків у зв`язку з невиконанням Договору відповідачем (а.с. 70-96, 110-150, т. 1).
8.27. Згідно статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
8.27.1. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
8.27.2. Аналогічне визначення форс-мажорних обставин міститься у Регламенті засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 №44 (5) (далі - Регламент). Форс-мажорними можуть бути визнані ті обставини, які не зазначені у вищенаведеному переліку, проте відповідають критеріям форс-мажорних згідно з положеннями пункту 6.9 цього Регламенту, не суперечать законодавству України і узгоджені сторонами у договорі, контракті, угоді як такі, що звільняють їх від цивільно-правової відповідальності.
8.27.3. Пунктом 6.9 Регламенту передбачено, що надані Заявником документи для засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) мають свідчити про: надзвичайність таких обставин (носять винятковий характер і знаходяться за межами впливу сторін); непередбачуваність обставин (їх настання або наслідки неможливо було передбачити, зокрема на момент укладення відповідного договору, перед терміном настанням зобов`язання або до настання відповідного обов`язку); невідворотність (непереборність) обставин (неминучість події/подій та/або її/їх наслідків); причинно-наслідковий зв`язок між обставиною/подією і неможливістю виконання Заявником своїх конкретних зобов`язань (за договором, контрактом, угодою, законом, нормативним актом, актом органів місцевого самоврядування тощо).
8.27.4. В постановах Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17 зроблено висновок про те, що:
- статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати;
- форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що такі обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання господарського зобов`язання;
- доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
8.27.5. Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду та умов договору, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України.
8.27.6. Однак, під час розгляду даного спору, відповідачем не надано відповідного сертифіката Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).
8.27.7. При цьому, відповідачем також не надано документального підтвердження щодо вирощеного урожаю кукурудзи 2020 року на всіх посівних площах відповідача,  так як доводи останнього базуються виключно на втраті урожаю на посівних площах, що знаходяться на території Крижопільського району, тоді як вказує позивач, та не заперечує відповідач, останнім вирощувалась кукурудза і на території Немирівського району.
8.27.8. Окрім того пунктом 8.3. Договору сторони погодили, що відсутність/пошкодження врожаю у Продавця з будь-яких причин (в т.ч. несприятливі погодні умови) не є форс-мажорними обставинами для цілей даного Договору, оскільки Договір може бути виконаним Продавцем як шляхом поставки вирощеного зерна, так і придбаного аналогічного зерна на ринку.
8.28. Враховуючи вказаний пункт Договору, відсутність сертифікату Торгово-промислової палати України, який є єдиним документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили, місцевим господарським судом правомірно відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до суми у 10 000,00 грн.
8.29. З`ясовуючи законність та правомірність зменшення судом першої інстанції нарахованих штрафних санкцій на 80% та задовольняючи їх у розмірі 20%, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
8.29.1. Внаслідок невиконання відповідачем умов Договору щодо поставки позивачу у визначений Договором строк кукурудзи урожаю 2020 року наступила відповідальність, яка була сторонами обумовлена Договором.
8.29.2. У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги представник відповідача визнала, що дійсно мало місце порушення зобов`язання, і зазначила, що відповідач не ухиляється від понесення відповідальності.
8.29.3. Проте, на переконання відповідача, враховуючи, що частина посівів загинула, що підтверджується письмовими доказами, він (відповідач) вправі заявити клопотання про зменшення розміру пені та штрафів, які підлягають стягненню.
8.29.4.  Внаслідок несприятливих погодних умов, зокрема, посухи, яка  була в червні 2020 року і продовжувалась в липні-серпні 2020 року, тобто після укладення з позивачем спірного Договору №1000061445 від 07.07.2020, в результаті якої повністю загинули посіви кукурудзи на території 445 га Гарячківської та Вільшанської сільрад Крижопільського району Вінницької області. Також посуха негативно вплинула на посіви кукурудзи на території Немирівського району  Вінницької області на загальній площі 281,58 га (а.с.83-90, т.1).
8.29.5. Також у запереченні на відповідь на відзив від 15.04.2021 (а.с.154-165, т.1) відповідач зазначає, що між сторонами було укладено фінансову аграрну розписку (а.с.243-248, т.1), яка звернута до виконання на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса (а.с.249, т.1). Сума до звернення становить 6284801,65грн.
8.29.6. Судом апеляційної інстанції проаналізовано, що розмір нарахованої пені та штрафу, що підлягає стягненню із відповідача за даним спором становить 26,7% від загальної суми невиконаного відповідачем зобов`язання.
8.30. За змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
8.31. У Господарському кодексі України (стаття 233) міститься аналогічна норма права – у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
8.32. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення (стаття 225 ГК України), включаються:
вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;
додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; 
неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;
матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
8.33. У наведених позовних вимогах позивач жодним чином не згадує щодо понесених ним збитків внаслідок невиконання відповідачем зобов`язання по поставці зерна кукурудзи.
8.33.1. Про збитки вперше позивачем зазначено у відповіді на відзив (а.с.110-116, т.1).
8.33.2. При цьому обґрунтовуючи власне склад збитків та їх розмір позивач у трьох абзацах зазначає наступне:
«Як вказано вище, обидві норми законодавства [ч.1 ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України – суд] передбачають НЕ безумовне право суду на зменшення штрафних санкцій, а коли вони значно перевищують збитки управненої сторони. Відповідач заявляє про відсутність збитків, однак це свідоме введення суду в оману і про це Відповідач дуже добре знає.
В жовтні та листопаді 2020 року відбувся безпрецедентний ріст цін на 1 тонну кукурудзи - на 2500 грн. у порівнянні із ціною, зазначеною в Договорі купівлі-продажу майбутнього врожаю кукурудзи (4975,88 грн.). Дана інформація є загальновідомою, див., наприклад: https://agro.me.gov.ua/ua/investoram/monitoring-stanu-apk/riven-serednozvazhenih-cin-na-osnovni-vidi-silskogospodarskoyi-produkciyi.
Ріст цін призвів до того, що вартість 4000 тонн кукурудзи збільшилась на 10 000 000,00 гривень у порівнянні з договірною ціною. Таким чином, різниця в ціні в сумі 10 млн гривень і є збитками Позивача внаслідок невиконання зобов`язання, адже, укладаючи форвардний Договір з Відповідачем, Позивач розраховував на отримання 4000 тонн кукурудзи за ціною 4 958,80 гривень за тонну, натомість був вимушений закуповувати кукурудзу у інших господарств за вищою ціною, щоб виконати зобов`язання із поставки перед своїми покупцями. Відповідач же, навпаки, отримав надприбуток в розмірі 10 000 000,00 гривень.»
8.33.3. Суд апеляційної інстанції не може прийняти такі обґрунтування, як належні та допустимі як щодо складу збитків так і їх розміру, оскільки чіткого складу понесених позивачем збитків не наводиться.
8.33.4. Натомість висловлюється припущення, що має місце упущена вигода, яка жодним письмовим доказом не підтверджується (…вартість 4000 тонн кукурудзи збільшилась на 10 000 000,00 гривень у порівнянні з договірною ціною.) та (…Позивач розраховував на отримання 4000 тонн кукурудзи за ціною 4 958,80 гривень за тонну, натомість був вимушений закуповувати кукурудзу у інших господарств за вищою ціною…).
8.33.5. Розмір збитків позивачем також не наводиться, оскільки твердження (…натомість був вимушений закуповувати кукурудзу у інших господарств за вищою ціною…) не є його обґрунтуванням у розумінні частини 1 статті 225 ГК України, а лише констатацією сукупності певних обставин. Відсутність письмових доказів щодо закупівлі кукурудзи у інших господарствах за вищою ціною не свідчить про понесені збитки в цілому та про їх розмір зокрема.
8.33.6. Таким чином суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не доведено ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції склад та дійсний (реальний) розмір понесених збитків, який був би підтверджений належними та допустимими доказами.
8.34. У відповіді на відзив позивач звертає увагу суду (про це наголошував представник апелянта і у суді апеляційної інстанції), що внаслідок неправомірних дій по невиконанню зобов`язання та стрімкого зростання ціни на зерно кукурудзи відповідач отримав надприбуток у розмірі 10000000 грн, а не збитки.
8.34.1. В обґрунтування надає роздруківку аналітичних матеріалів із сайту ЮКонтрол (YouControl); Звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2020 року (Звіт); Лист ТОВ «Крижопільський елеватор» із додатками (Лист); Інформацію про рівень середніх цін на основні види с/г продукції та продукти її переробки станом на 11.12.2020 (Інформація).
8.34.2. Надані письмові докази не є беззаперечними доказами щодо відсутності понесених збитків відповідачем, адже аналітична інформація розділу «Фінанси» Системи «ЮКонтрол» (YouControl) має виключно рекомендаційний характер (про що адміністратор сайту власне і попереджає користувачів); Звіт містить інформацію лише про засіяні площі (без будь-яких відомостей щодо кукурудзи), і аж ніяк не про втрачений та зібраний врожай кукурудзи; Лист свідчить про невиконання основного зобов`язання відповідача перед позивачем (факт якого ні у суді першої інстанції ні у суді апеляційної інстанції відповідачем не заперечується), і аж ніяк не про понесені збитки чи їх відсутність; Інформація свідчить про рівень середніх цін, зокрема на кукурудзу - вартість у 7013грн.
8.35. При цьому судом враховується, що незалежно від поважності причин порушення відповідачем зобов`язання, частина 2 статті 233 ГК України надає можливість суду зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин.
8.36. Розглядаючи питання про зменшення розміру належних до стягнення штрафних санкцій, суд виходить із загальних засад, встановлених статтю 3 ЦК України а саме: справедливості, добросовісності та розумності, і враховує, що неустойка як засіб розумного стимулювання виконання основного грошового зобов`язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
8.37. Частина 3 статті 551 ЦК України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними конкретизуються судом у кожному конкретному випадку.
8.38. Також, слід враховувати, що правила частини 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
8.39. При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.
8.40. При вирішенні питання щодо права суду на зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, колегія апеляційного господарського суду звертається до правових висновків (позицій) Верховного Суду.
8.40.1. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 902/417/18).
8.40.2. Відповідно до ч. 1 ст.233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, зменшення неустойки (зокрема, пені) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення пені направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.
З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст.233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені та штрафу) до її розумного розміру (зазначена правова позиція відображена у постанові Касаційного господарського суду у складі  Верховного Суду від 22.12.2021 у справі № 918/208/21).
8.40.3. Частинами першою, другою статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.
Зі змісту зазначених норм убачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Як встановлено судами обох інстанцій, Відповідач не зміг виконати зобов`язання з поставки кукурудзи у строк до 30.11.2020. При цьому невиконання умов Договору останній обґрунтовує тим, що посухою, яка    була в червні 2020 року і продовжувалась у липні-серпні 2020 року, після укладення з Позивачем Договору, в результаті якої повністю загинули посіви кукурудзи на території 445 га Гарячківської та Вільшанської сільрад Крижопільського району Вінницької області, а також дані погодні умови негативно вплинули    на посіви кукурудзи на території Немирівського району    Вінницької області на загальній площі 281,58 га.
Заперечуючи та спростовуючи доводи Відповідача щодо неможливості виконання зобов`язання з поставки, Позивач зазначав про те, що ним у випадку непоставки товару понесені збитки у зв`язку з наявністю обов`язку подальшої реалізації цього товару іншим контрагентам та необхідністю купляти даний товар /кукурудзу/ у інших товаровиробників за значно вищою ціною, ніж передбачено укладеним Договором. Разом з тим будь-яких доказів на підтвердження зазначеного Позивачем не надано.
Таким чином, враховуючи майновий стан обох сторін, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, відсутність поставки станом на день вирішення вказаного спору, попередні договірні взаємовідносини сторін, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України, зважаючи на правову природу штрафу та його основне призначення, перевіривши всі доводи сторін і врахувавши всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, і крім того, вжиття заходів з усунення негативних наслідків невиконання Відповідачем    договірних зобов`язань та попередження Позивача про неможливість виконання зобов`язання (лист від 26.10.2020), що надавало можливість Позивачу завчасно придбати аналогічний товар в інших контрагентів, апеляційний суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені та штрафу, передбачених пунктами 6.2 та 6.2.2 Договору, до 20% від заявленої позивачем суми, а саме про стягнення 133 353,58 грн пені та 398 070,40 грн 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення. (зазначена правова позиція відображена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2021 у справі № 902/209/21).
8.41. Північно-західний апеляційний господарський суд звернув увагу, що у справі № 918/208/21 та у справі № 902/209/21, за результатами яких Верховним Судом сформовано правові висновки щодо права суду на зменшення неустойки позивачем виступало ТОВ «Суффле Агро Україна».
8.41.1. При цьому дана справа (№ 902/128/21) містить подібні правовідносини, які були предметом розгляду в аналогічній справі - № 902/209/21.
8.41.2. Колегія суддів у цьому випадку звертається до правових позицій, викладених в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду (справи № 305/1180/15-ц, № 922/2383/16, № 757/31606/15-ц), враховуючи при цьому ухвалу Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19, яка зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).
8.42. Що ж до покликання позивача на правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 17.05.2018 у справі 910/6046/16, то судом апеляційної інстанції вони фактично враховані із урахуванням правових позицій, які викладені Верховним Судом дещо пізніше у аналогічній справі (пункти 8.41.1-8.41.2. цієї постанови).
8.42.1. У цьому випадку колегія суддів враховує правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові Великої Палати від 30.01.2019 у справі №755/10947/17; у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.
8.43. Враховуючи майновий стан обох сторін, період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, відсутність поставки станом на день вирішення вказаного спору, попередні договірні взаємовідносини сторін, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у п.6 ст.3, ч.3 ст.509 та ч.ч. 1, 2 ст.627 ЦК України, зважаючи на правову природу пені та штрафу та їх основне призначення, перевіривши всі доводи сторін і врахував всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, заходи які вживались по усуненню негативних наслідків невиконання ним договірних зобов`язань та попередження позивача про неможливість виконання зобов`язання (лист від 26.09.2020), що надавало можливість позивачу завчасно придбати аналогічний товар в інших контрагентів, місцевий господарський суд реалізував надане йому право та зменшив розмір заявлених до стягнення пені та штрафів на 80%.
8.44. Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає його обґрунтованим.
8.45. Таке зменшення розміру пені суд апеляційної інстанції вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін, зокрема для відповідача, як сільськогосподарського товаровиробника.
8.46. З огляду на викладені обставини, норми чинного законодавства щодо права господарського суду на зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, суд першої інстанції у даному випадку прийшов до вірного висновку, що до стягнення з відповідача підлягають 265 791,68 грн - пені, 793 408,00 грн - 20% штрафу за затримку поставки товару на 30 днів.
8.47. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - Господарський суд Вінницької області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
8.48. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції при ухваленні оспорюваного рішення та не можуть бути підставою для їх скасування або зміни.
8.49. За таких обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 29.09.21р. у справі № 902/128/21 - без змін.
9. Повноваження суду апеляційної інстанції.
9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного процесуального рішення.
9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення - з додержанням норм матеріального і процесуального права.
10. Розподіл судових витрат.
10.1. За подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 29.09.21р. у справі № 902/128/21 позивач ТОВ "Суффле Агро Україна" сплатив судовий збір у розмірі 95327,97 грн згідно платіжного доручення №15252 від 22.10.2021. 
10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .
10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.
10.4. Із урахуванням висновку Північно-західного апеляційного господарського суду про відмову у задоволенні апеляційної скарги скаржника, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" від 25.10.21р. залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Вінницької області від 29 вересня 2021 року у справі №902/128/21  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.
Справу №902/128/21 повернути  Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "24" січня 2022 р.

Головуючий  суддя                                                                      Юрчук М.І. 

Суддя                                                                                              Крейбух О.Г.  

Суддя                                                                                              Тимошенко О.М.