ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" грудня 2021 р.                                    Справа№ 910/10363/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до п. 13  ст. 8 ГПК України 
матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1»
на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021
у справі № 910/10363/21 (суддя Мудрий С.М.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест»
про визнання договору укладеним та стягнення 104  639,93 грн, - 
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.           Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест» про визнання договору укладеним та стягнення 104 639,93 грн., а саме: визнати договір №10/10/18 від 10.10.2018р. «Про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення» укладеним в редакції запропонованій ТОВ «Діамед-1» та стягнути заборгованість по договору №10/10/18 від 10.10.2018р. «Про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення» в сумі 104 639,93 грн.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.           Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у позові відмовлено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест» витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 00 коп.

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.           26.10.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 по справі № 910/10363/21, в якій апелянт просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 по справі № 910/10363/21 скасувати повністю, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити повністю. 

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що відповідач не має безпосереднього приєднання до мереж центрального комунального водопостачання та водовідведення, а одержує воду з водопровідної мережі та скидає стічні води в мережу водовідведення через мережі позивача. 
4.2.          Вказує на те, що позивач є власником майже усієї будівлі за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 17а, як наслідок є власником (а також балансоутримувачем) усіх мереж, які проходять по його приміщеннях, в тому числі підвальних, які ведуть до центрального вводу, який забезпечує усю будівлю водою, при цьому є акт розмежування балансової належності каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін. Будь-яка вода, яку отримує та зливає відповідач проходить виключно і лише через мережі позивача. 
4.3.           Також, скаржник зазначає, що між СТ «Діамед» і позивачем укладено договір на обслуговування мереж, за які і платить позивач, а інші користувачі, а саме відповідач, який здає свої приміщення в оренду, - користується цими мережами без дозволу і не платить за користування. Тому відповідач не може отримувати водопостачання та водовідведення безпосередньо, оскільки усі мережі в усій будівлі знаходяться на обслуговуванні СТ «Діамед», яке за дорученням позивача (власника) утримує останні. 
4.4.          Вважає, що договір, укладений між відповідачем та АК «Київводоканал» у 2011 році, є недійсним (нікчемним), оскільки укладений без наявності згоди власника мереж, які знаходяться на його балансі, про яку просив відповідач листом вих. № 11 від 27.04.2011. Наразі власником і балансоутримувачем є позивач, який також не надавав відповідачу жодних погоджень. 
4.5.          Щодо стягнення витрат відповідача на правничу допомогу, апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції задовольнив такі витрати відповідача у розмірі 25  000 грн, що є порушенням ст. 126, 129 ГПК України в частині складності справи, при відсутності жодних оплат, при відсутності взагалі будь-яких підтверджуючих документів що хоч якісь роботи були виконані/надані, прийняті. В матеріалах справи відсутні акти здачі/прийняття робіт (акти виконаних послуг) та взагалі будь-який документ, який би підтвердив ці витрати, підтвердив скільки часу було витрачено на роботу і яку саме роботу. За весь розгляд справи, яка відбувалась без виклику сторін, відповідачем було написано лише відзив. Вважає суму витрат непідтвердженою та завищеною, а рішення суду по витратах необґрунтованим та прийнятим з процесуальними порушеннями, що виявилось в неналежному встановленні, дослідженні самих витрат. При цьому суд першої інстанції взагалі не взяв до уваги клопотання позивача про неспівмірність витрат, не дослідив жодних доказів на їх підтвердження (при цьому що доказів взагалі не подано). 

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.           25.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі № 910/10363/21 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» без задоволення, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест» 25  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
5.2.          У поданому відзиві відповідач, зокрема, зазначає про те, що обставинами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг з водопостачання та водовідведення безпосередньо від виконавця комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, в якості самостійного споживача, а не субспоживача, про що безпідставно стверджує позивач. Доказів оскарження в судовому порядку та визнання недійсним договору № 09700/5-08 від 11.07.2021 або встановлення нікчемності цього договору матеріали справи не містять. 
5.3.           Обставинами справи не підтверджується ані факту підписання відповідачем спірного договору за проектом запропонованим позивачем, ані оплати відповідачем грошових коштів в будь-якому розмірі на користь позивача. 
5.4.          Крім того, вказує на те, що наведення позивачем узагальненого посилання у клопотанні про заперечення проти покладення на нього витрат відповідача на професійну правничу допомогу у зв`язку із завищенням їх розміру, без наведення відповідного обґрунтування, та надання відповідних доказів на підтвердження цього обґрунтування, щодо зменшення цих витрат, не може бути правовою підставою для їх зменшення, більш того відмови у їх стягненні взагалі. 
5.5.           20.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Діамед-1» надійшла відповідь на відзив. 

6.          Розподіл справи:
6.1.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021, матеріали апеляційної скарги ТОВ «Діамед-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі № 910/10363/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Кравчук Г.А.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі № 910/10363/21, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/10363/21 за вказаною апеляційною скаргою, постановлено справу за апеляційною скаргою розглядатися без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. 
6.3.          Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2021, у зв`язку із перебуванням судді Кравчука Г.А. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для розгляду справи № 910/10363/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.
6.4.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1»прийнято до провадження колегією суддів у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикова О.В. та Мальченко А.О. 
7.          Інші процесуальні дії у справі не вчинялись.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          Відповідно до акту розмежування балансової належності каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 03.03.2010 вищезазначена каналізаційна мережа та оглядові колодязі в кількості 6 шт знаходиться на балансі «Абонента» - СТ «Діамед».
8.2.          Відповідно до акту приймання - передачі майна від 25.08.2016 у зв`язку з укладенням договору купівлі - продажу нерухомого майна №964 від 27.05.2016 року та відповідно до переходу права власності на нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, Симиренка 17А, що знаходились у власності СТ «Діамед» на користь ТОВ «Діамед», - СТ «Діамед» передає, а ТОВ «Діамед» приймає: усі внутрішні та зовнішні технічні мережі водопостачання та водовідведення, відомчі каналізаційні мережі Д=150 мм, довжиною 115 м.п., а також оглядові колодязі в кількості 6 шт; головний внутрішньо будинковий лічильник та центральний ввід.
8.3.           12.10.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю "Діамед-1" на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тосан Інвест" цінним листом з описом вкладень було направлено Договір №10/10/18 «Про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення» від 10.10.2018.
8.4.          Відповідно до п. 1.1. проекту Договору №10/10/18 «Про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення» від 10.10.2018 за даним договором Споживач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамед-1») зобов`язується власними силами забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) Субспоживачеві (Товариству з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест»)  питної води  та забезпечити технічну можливість приймання (транзиту) від Субспоживача стічних вод, а Субспоживач зобов`язується здійснювати своєчасне відшкодування витрат Споживача, понесених останнім на  водопостачання та водовідведення.
9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:
9.1.          Спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав не підписання відповідачем надісланого позивачем проекту договору № 10/10/18 про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення від 10.10.2018, у зв`язку з чим, на думку позивача, відповідно до положень  ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказаний договір є укладеним в редакції запропонованій позивачем. 
9.2.          В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач у позовній заяві посилається на те, що він стосовно відповідача є виконавцем комунальних послуг, оскільки надає послуги водовідведення та водопостачання через свої мережі. 
9.3.          Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно нежитлові приміщення по вул. Симиренка, буд. 17-А в м. Києві належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Діамед-1», Товариству з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест», Товариству з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест», а також частина нежитлових приміщень за вказаною адресою належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради (а.с. 146-152).
9.4.          Послуги з постачання питної води та приймання стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресою нежитлових приміщень, які належать відповідачу: м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17-А, надаються відповідачу Публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», про що між ними укладено відповідний договір № 09700/5-08 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних води через приєднані мережі від 11.07.2011 (а.с. 137-140). 
10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що на момент відправлення (12.10.2018) проекту Договору №10/10/18 «Про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення» від 10.10.2018 положення  ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  не були чинними.
10.2.          Колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач не є ні управителем, ні виконавцем комунальних послуг в розумінні  Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому посилання позивача на положення абз. 3 ч. 4  ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»  про порядок укладання договорів на житлово-комунальні послуги як підставу визнання укладеним Договору №10/10/18 «Про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення» від 10.10.2018 є необґрунтованим.
10.3.           Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині того, що акт розмежування балансової належності каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 03.03.2010 та акт приймання - передачі майна від 25.08.2016 не є правовстановлюючими документами на вищезазначені об`єкти.
10.4.           Крім того, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо співмірності заявленого до стягнення розміру витрат відповідача на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), та ціною позову. 

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.           Колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо користування відповідачем мережами будинку № 17-А по вул. Симиренка в м. Києві без дозволу, а також відхиляє доводи в частині того, що відповідач не має безпосереднього приєднання до мереж комунального водопостачання та водовідведення, з огляду на наступне.
11.2.          Згідно матеріалів справи відповідач є власником нежилих приміщень з № 1 по № 6, № 10 по № 19 (групи приміщень № 3) (в літ. А) загальною площею 314,20 кв.м. по вул. Симиренка, буд. 17-А в м. Києві.
11.3.          В силу положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право на підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення, забезпечення послугами з централізованого водовідведення відповідно до нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.
11.4.          При цьому послуги з постачання питної води та прийняття стічних вод у систему каналізації м. Києва надаються відповідачу з боку ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» на підставі договору № 09700/5-08 про надання послуг з водопостачання та приймання стічних води через приєднані мережі від 11.07.2011.
11.5.          Доказів втрати чинності вказаним договором, нікчемності та/або визнання його недійсним матеріали справи не містять. 
11.6.          Також, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника в частині того, що він є власником та балансоутримувачем усіх мереж, які проходять по його приміщеннях, з огляду на такі доводи. 
11.7.          Позивачем на підтвердження належності йому вказаних мереж долучено до матеріалів справи акт розмежування балансової належності каналізаційних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 03.03.2010 та акт приймання-передачі майна від 25.06.2016. 
11.8.          В той же час надані акти не підтверджують факту набуття позивачем у приватну власністю відомчих каналізаційних мереж, внутрішніх та зовнішніх технічних мереж водопостачання та водовідведення, оглядових колодязів, а лише встановлюють факт приймання останніх позивачем та підтверджують його зобов`язання нести відповідальність за технічний стан та експлуатацію каналізаційних мереж. 
11.9.          Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
11.10.          Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.
11.11.          Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 
11.12.          Позивач не являється ні виконавцем комунальних послуг з водопостачання та водовідведення, ні управителем будинку, крім того не являється одноосібним власником приміщень за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, буд. 17-А в м. Києві. 
11.13.          Таким чином, враховуючи вказані доводи у своїй сукупності вбачається відсутність обов`язку відповідача укладати відповідний договір про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення з позивачем та сплачувати на користь останнього вартість послуг з водопостачання та водовідведення. 
11.14.          Щодо аргументів скаржника в частині стягнення з останнього на користь відповідача суми витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
11.15.          На підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем долучено до матеріалів справи договір № 17 від 13.07.2021 про надання правової допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням «Абсольво» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест», за умовами якого адвокатське об`єднання зобов`язалося здійснювати представництво інтересів відповідача у Господарському суді міста Києва за позовом ТОВ «Діамед-1» до ТОВ «Тосан Інвест» Про визнання договору укладеним та стягнення 104  639,93 грн (а.с. 128-130).
11.16.          За надання правової допомоги у Господарському суді міста Києва сторонами договору встановлено фіксовану суму гонорару у розмірі 25  000,00 грн без ПДВ.
11.17.          Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 зазначає, «що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4  ст. 126 ГПК України  можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях  статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у  статті 43 Конституції України.
11.18.            Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста  статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
11.19.          Позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про невідповідність витрат відповідача на послуги адвоката наданим послугам, клопотання позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката матеріали справи також не містять. 
11.20.          Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
11.21.          При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
11.22.          Таким чином встановлення сторонами в умовах договору про надання правової допомоги №17 від 13.07.2021 вартості послуг (гонорару) з надання правової допомоги клієнту у фіксованому розмірі, виключало подальшу необхідність зазначення адвокатом відомостей щодо витраченого часу та вартості кожної дії виконаної ним на захист інтересів свого клієнта в суді.
11.23.          З огляду на викладені доводи, враховуючи відсутність заперечень позивача щодо витрат відповідача на послуги адвоката, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 25  000,00 грн. 
11.24.          Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:
12.1.           Колегією суддів не встановлено порушень прав та інтересів позивача в контексті не укладення відповідачем договору № 10/10/18 від 10.10.2018 про спільне використання мереж водопостачання та водовідведення. 
13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»
13.2.           Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.» 
13.3.          Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України : «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»
13.4.           При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»
13.5.          Відповідно до статті 269 ГПК України : « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»
13.6.          В силу положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення мають право на підключення в установленому порядку до централізованого водопостачання та водовідведення, забезпечення послугами з централізованого водовідведення відповідно до нормативів гранично допустимих концентрацій та нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин.
13.7.          Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
13.8.          Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення.
13.9.          Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). 
13.10.          Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
13.11.          Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що:
« 1.Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ь2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами».
13.12. Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 
13.13. Згідно із ч. 5, 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
13.14. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).
13.15. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
13.16. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України).
13.17. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів.
14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги: 
14.1.           Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі № 910/10363/21 залишити без змін. 
14.3.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі № 910/10363/21 залишити без задоволення.
15.          Розподіл судових витрат:
15.1          Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
15.2          Щодо клопотання відповідача про стягнення з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25  000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне. 
15.3          Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
15.4          Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
15.5          Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25  000,00 грн долучено до відзиву на апеляційну скаргу договір № 17 про надання правової допомоги від 13.07.2021, укладений між відповідачем як клієнтом та Адвокатським об`єднанням «Абсольво», в якому сторонами даного договору погоджено фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги у Північному апеляційному господарському суді у даному спорі на рівні 25000,00 грн. Крім того, відповідачем долучено до матеріалів справи ордер на надання правової допомоги серія КВ № 094020 від 15.11.2021 на здійснення представництва адвокатом Черевко В.М., а також відзив на апеляційну скаргу, підписаний вказаним адвокатом. 
15.6          Враховуючи визначений адвокатом та відповідачем фіксований розмір гонорару, враховуючи ціну та предмет позову, а також відсутність заперечень апелянта в частині визначеного відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 25  000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 14, 79, 86, 123, 126, 129, 207, 236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021. у справі № 910/10363/21 залишити без задоволення. 
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 28.09.2021 у справі № 910/10363/21 залишити без змін. 
3.          Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Діамед-1».
4.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діамед-1» (пр-т В. Маяковського, буд. 26-А, м. Київ, 02217, ідентифікаційний код юридичної особи 39408161) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосан Інвест» (вул. Тулузи, буд. 1, м. Київ, 03170, ідентифікаційний код юридичної особи 37012624) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25  000 (двадцять п`ять тисяч) грн 00 коп.
5.          Зобов`язати Господарський суд міста Києва видати відповідний наказ. 
6.           Справу № 910/10363/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України.
Повний текст постанови складено 29.12.2021.

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова