ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/17423/21
Провадження № 22-ц/4820/369/22

Хмельницький апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Костенка А.М. ( суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.
секретар судового засідання Кошельник В.М.
з участю позивача
розглянув у відкритому судовому засіданні справа № 686/17423/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2021 року в складі судді Салоїд Н.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до начальника управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради Воронецького С.І. про скасування заборгованості по житлово-комунальних послугах з часу її виникнення.
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила з врахуванням наявного в неї статусу ветерана-війни ІІ групи зобов`язати відповідача надати їй 100 % пільгу для оплати житлово-комунальних послуг, враховуючи всю площу її квартири та скасувати нараховану їй заборгованість за житлово-комунальні послуг.
На підтримання заявлених позовних вимог, позивач вказувала, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_1 , площа її квартири складає 47,9 кв м, проте 100 % пільга на оплату комунальних послуг нараховується лише на 31, 5 кв м, а на решту 16,4 кв м ця пільга не поширюється. В зв`язку з чим, у неї існує заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 за опалення в сумі 13409,45 грн., по оплаті комунальних послуг будинкоуправління АДРЕСА_2 (особовий рахунок НОМЕР_2 ) на загальну суму 5002,52 грн. позивач вважала, що заборгованості за комунальні послуги у неї немає, оскільки вона є непрацездатною особою, тому їй має бути надана 100% пільга на оплату комунальних послуг враховуючи площу всієї квартири, адже вона є непрацездатною особою, має два пільгових посвідчення; вдови ветерана війни – інваліда першої групи та інваліда другої групи. На всі її звернення щодо вирішення цієї ситуації, вона отримає лише повідомлення за підписом начальника управління праці та соціального захисту населення – Воронецького С.І., який жодним чином не намагається захистити її законні права.
Рішенням Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. На думку апелянта, заборгованість по житлово-комунальних послугах має бути скасована, оскільки вона є інвалідом ІІ групи та має пільги для ветеранів війни – інвалідів війни та звільнена від оплати за надання таких послуг. Крім того, вона є вдовою інваліда війни, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть та копією його посвідчення інваліда І групи для ветеранів війни –інвалідів війни, тому має подвійну пільгу щодо звільнення від оплати комунальних послуг. З цих підстав вважає, що начальник управління праці та соціального захисту населення має право та обов`язок скасувати заборгованість з оплати таких послуг повністю з часу виникнення такої заборгованості.
Представник начальника Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради подав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що рішення суду є законним, адже начальник управління УПСЗН Хмельницької міської ради – Воронецький С.І. не може бути відповідачем у даній справі.
Перевіривши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційній скарзі не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № В-03-44062 від 07.09.2021 року.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказувала, що має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в сумі 13 450,12 грн. за опалення та 5002,52 грн. за квартирну плату, яка нарахована їй незаконно. 
В первинній позовній заяві, ОСОБА_1 вказала відповідачами по справі: Управління праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради, МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», Квартирно-експлуатаційний відділ Західного територіального КЕУ.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху.
На виконання вимог ухвали суду, ОСОБА_1 подала позовну заяву в іншій редакції, при цьому, відповідачем в справі позивач зазначила лише начальника УПСЗН Хмельницької міської ради – Воронецького С.І.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 вересня 2021 року подану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено її до судового розгляду. 
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд в своєму рішенні виходив з того, що позов поданий до неналежного відповідача, оскільки начальник УПСЗН Хмельницької міської ради, будучи в статусі посадової особи не може бути відповідачем у справі про скасування заборгованості за комунальні послуги. 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.  
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом саме до начальника УПСЗН Хмельницької міської ради – Воронецького С.І. як до відповідача про скасування нарахованої їй заборгованості по комунальних послугах.
Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов цілком законних висновків, що начальник УПСЗН Хмельницької міської ради – Воронецький С.І. як фізична особа не є належним відповідачем по справі, оскільки питання звільнення від сплати коштів за комунальні послуги відноситься до компетенції юридичних осіб державних органів чи органів місцевого самоврядування, на які в силу вимог закону покладено такі функції.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо неналежного відповідача, а зводяться до оцінки фактичних обставин справи з приводу звільнення позивача від сплати коштів за отримані комунальні послуги.
Оскільки суд відмовляє в позові в зв`язку його поданням до неналежного відповідача, то апеляційний суд не дає оцінку доводам апеляційної скарги щодо фактичних обставин справи та наявних доказів, наданих позивачкою в підтвердження своїх вимог.
Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, 
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 25 лютого 2022 року.

        Судді                                         А.М.Костенко

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк