УХВАЛА

11 лютого 2022 року 
м. Київ

cправа №  0940/1338/18 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Берднік І.С.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Гаражно-будівельного кооперативу №30 «Ангар»
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 (у складі колегії суддів: Орищин Г.В. (головуючий), Галушко Н.А., Желік М.Б.)
та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2021 (суддя Матуляк П.Я.)
у справі № 0940/1338/18

за позовом Гаражно-будівельного кооперативу № 30 «Ангар»
до Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного Українсько-Білоруського підприємства «УкрБіл-авто»,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління реєстраційних процедур Івано-Франківської міської ради,
про визнання протиправним і скасування рішення державного реєстратора,

ВСТАНОВИВ: 
28.01.2022 Гаражно-будівельний кооператив № 30 «Ангар» (далі - ГБК № 30 «Ангар») подав безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2021 у справі № 0940/1338/18.
Касаційну скаргу ГБК № 30 «Ангар» оформлено з порушенням вимог, установлених статтями 290, 291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).
Відповідно до частини 3 статті 290 ГПК касаційна скарга підписується особою, яка подає скаргу, або її представником. До касаційної скарги, поданої представником, додається довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження.
За змістом частини 1 статті 58 ГПК представником у суді може бути адвокат або законний представник.
За вимогами пункту 3 статті 1312 Конституції України, яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.
Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1311 та статті 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.
Згідно з частиною 4 статті 60 ГПК повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
За змістом частини 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як представника в господарському, судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Із огляду на касаційну скаргу її підписано Захаріївим Б.Д. як представником ГБК № 30 «Ангар».
До касаційної скарги додано довіреність від 26.01.2015 № 26/01, згідно з якою ГБК № 30 «Ангар» уповноважує Захаріїва Б.Д. представляти інтереси кооперативу, у тому числі в судових установах.
Однак зазначена довіреність не містить відомостей на підтвердження того, що Захаріїв Б.Д. є адвокатом. 
Зважаючи на відсутність в касаційному суді справи № 0940/1338/18, Суд позбавлений можливості перевірити наявність в її матеріалах документів, що посвідчують повноваження Захаріїва Б.Д. як адвоката - представника ГБК № 30 «Ангар».
Ураховуючи наведене, Захаріїву Б.Д. слід надати Суду належним чином оформлені документи, що посвідчують його повноваження як адвоката - представника інтересів ГБК № 30 «Ангар» у Верховному Суді.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 287 ГПК учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до частини 2 статті 287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити:  
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК.
У касаційній скарзі ГБК № 30 «Ангар» жодної з підстав, на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК підстави (підстав), чітко не зазначено і належним чином не обґрунтовано, що порушує правило, встановлене пунктом 5 частини 2 статті 290 ГПК.
Згідно зі статтею 291 ГПК особа, яка подає касаційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення. 
До касаційної скарги ГБК № 30 «Ангар» не додано доказів надіслання копій цієї скарги і доданих до неї документів листом з описом вкладення іншим учасникам справи № 0940/1338/18.
Відповідно до частини 2 статті 292 ГПК у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом частини 2 статті 174 ГПК в ухвалі про залишення скарги без руху зазначаються, зокрема, недоліки цієї скарги, спосіб і строк їх усунення.
Ураховуючи те, що касаційну скаргу ГБК № 30 «Ангар» оформлено з порушенням вимог, установлених статтями 290, 291 ГПК, цю скаргу слід залишити без руху із наданням скаржникові строку для усунення недоліків.
Суд визначає скаржникові спосіб усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в цій ухвалі, шляхом подачі: документів, що посвідчують повноваження Захаріїва Б.Д. як адвоката - представника ГБК № 30 «Ангар»; нової редакції касаційної скарги із чітким зазначенням і належним обґрунтуванням підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) частиною 2 статті 287 ГПК (із урахуванням змісту цієї ухвали); доказів належного виконання вимог статті 291 ГПК.
При цьому Суд звертає увагу скаржника на те, що іншим учасникам справи №0940/1338/18 слід надіслати нову редакцію касаційної скарги (із додатками), подану на виконання вимог цієї ухвали.
Керуючись статтями 174, 234, 235, 292 ГПК, 
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу Гаражно-будівельного кооперативу № 30 «Ангар» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 18.11.2021 та рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 01.07.2021 у справі № 0940/1338/18 залишити без руху.
2. Надати скаржникові строк для усунення недоліків касаційної скарги до 01.03.2022, але не пізніше 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали.
3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                           І. С. Берднік