ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022                       м. Дніпро         Справа №  908/671/18
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Мацекос І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 (повний текст складено 16.04.2020, суддя Сушко Л.М.) у справі № 908/671/18
за позовом Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, м. Запоріжжя
до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області,             м. Запоріжжя
про визнання протиправним та скасування рішення

в межах справи № 908/671/18
про банкрутство - Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”, код ЄДРПОУ 32025623 (вул. Українська, 50,              м. Запоріжжя, 69095)

                                                            ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
До Господарського суду Запорізької області надійшла справа                             № 280/4006/19 за позовом Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, за підсудністю із Запорізького окружного адміністративного суду, для розгляду в межах справи № 908/671/18 про банкрутство позивача.
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”  до Служби автомобільних доріг у Запорізькій області про стягнення 76          942,50 грн., для розгляду в межах справи № 908/671/18 про банкрутство Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”.
          В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 14.08.2018 до ДП "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" надійшло Рішення Якимівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області №0040505702 від 10.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Відповідно до Рішення Якимівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області №0040505702 від 10.08.2018 позивачу за період з 29.08.2014 до 09.08.2018 нараховано пеню у розмірі 184388,12 грн. та штраф у розмірі 107970,68 грн., загальна сума 292358,80 грн. 07.06.2018 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі № 908/671/18 відкрито провадження у справі про банкрутство ДП "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", встановлено мораторій. Позивач вважає, що відповідно до ухвали від 07.06.2018 у справі №908/671/18 Господарського суду Запорізької області Якимівське управління ГУ ДФС у Запорізькій області порушило законодавство України та протиправно нарахувало штрафні санкції і пеню за несплату (перерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. 
Рішенням Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 у справі №908/671/18 позов Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано Рішення №0040505702 від 10.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області (Якимівське управління), згідно з яким донараховано єдиного внеску на загальну суму 292358,80 грн, з яких: штраф – 107970,68 грн.; пеня – 184388,12 грн. за період з 29.08.2014 до 09.08.2018 стосовно філії “Веселівський райавтодор” Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”.
Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області на користь Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” судовий збір у сумі 4 385,39 грн.
Рішення господарського суду мотивовано тим, що оскаржуване рішення ГУ ДФС про застосування штрафних санкцій прийнято контролюючим органом під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, є неправомірним, а  відтак, підлягає скасуванню. 
2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2020 у справі № 908/671/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником  зобов`язань, які виникли після його введення, то, відповідно, і не  припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення, тому невиконання таких зобов`язань є правопорушенням. Скаржник вважає, що рішення про застосування штрафних санкцій  № 00401505702 від 10.08.2018 відповідає чинному законодавству. Також скаржник зазначає, що суд не врахував, що частина нарахувань здійснена за період до дати введення мораторію, а отже, не підлягає скасуванню.
3. Узагальнені доводи інших учасників справи.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність оскаржуваного рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду від 20.07.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 у справі № 908/671/18 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 04.08.2020. 
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду від 04.08.2020 зупинено апеляційне провадження у справі № 908/671/18 за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.04.2020 у справі № 908/671/18 до прийняття рішення Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/3106/18.
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду від 18.11.2020 поновлено провадження у справі № 908/671/18 та призначено розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні на 03.02.2021. 
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду від 03.02.2021 зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 у справі № 908/671/18 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 905/2030/19 (905/1159/20).
Ухвалою Центрального  апеляційного господарського суду від 20.01.2022 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 у справі № 908/671/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 22.02.2022 о 14:15 год.
У судовому засіданні 22.02.2022 представник відповідача (в режимі відеоконференції) надав пояснення у справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Позивач у судове засідання не з`явився. 
22.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення слід залишити без змін з таких підстав.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018 відкрито провадження у справі № 908/671/18 про банкрутство Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України”. Визнано безспірні грошові вимоги до боржника кредитора-1 у розмірі – 629 769,85 грн., з яких: 500 702,65 грн. основного боргу та 129 067,20 грн. неустойки і кредитора-2 у розмірі – 2 232 910,23 грн. основного боргу. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого В`язовченка Анатолія Михайловича. 
Рішенням №00405057022 від 10.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, що винесено начальником Якимівського управління ГУ ДФС в Запорізькій області Михайловим І.І., донараховано єдиний внесок на загальну суму 292358,80 грн., з яких: штраф – 107970,68 грн., пеня – 184388,12 грн., за період з 29.08.2014 по 09.08.2018, стосовно філії "Веселівський райавтодор" ДП "Запорізький облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України".
Дочірнє підприємство “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” звернулось  з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування вищезазначеного рішення, вважаючи, що це рішення не відповідає нормам законодавства. 
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Згідно з п. 3 ч. 1       ст. 14 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”       органи доходів і зборів зобов`язані здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього       Закону.
Як зазначено в ч. 10 ст. 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Згідно з п. 2 ч. 11       ст. 25 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”       орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до п. 1 Розділу VІІ “Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, затвердженої 20.04.2015 наказом Міністерства фінансів України №449 (у редакції       наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 за №469), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (надалі – “Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.
Як передбачено п. 2 Розділу VІІ “Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, згідно з частиною одинадцятою статті 25 Закону до платників, визначених підпунктами 1-4 та 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, органи доходів і зборів застосовують штрафні санкції в таких розмірах: (…) 2) за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди. Для платників, зазначених у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, таким періодом є календарний місяць, для платників, зазначених у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, - календарний квартал (…).
У п. 5 Розділу VІІ “Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” зазначено, що на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (…).
Згідно з п. 7 Розділу VІІ “Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” рішення про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 цього розділу, за наслідками розгляду акта та інших матеріалів про порушення приймає посадова особа органу доходів і зборів. За результатами розгляду акта документальної перевірки рішення про нарахування пені та застосування штрафів приймається протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки - приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Рішення приймається за встановленою формою у двох примірниках. (…).
Відповідно до ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, яка частково кореспондується з приписами ст. 19 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (чинної на момент порушення провадження у справі про банкрутство) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення вчинення виконавчих дій. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, а також рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та місцезнаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів застосовується до вимог кредиторів щодо відшкодування збитків, що виникли внаслідок відмови боржника від виконання правочинів (договорів) у процедурі санації, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.
Дія мораторію не поширюється на будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник. Дія мораторію не поширюється на процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності.
Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.
Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.
Під час процедури розпорядження майном боржник має право задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п`ятою цієї статті не поширюється дія мораторію.
Як вбачається з матеріалів справи, штрафні санкції та пеня по єдиному внеску були нараховані контролюючим органом за період з 29.08.2014 по 09.08.2018, тобто також під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів (зокрема, у період з 07.06.2018 по 09.08.2018). Дана обставина відповідачем не спростована. 
Фінансові та економічні санкції, визначені оскаржуваним рішенням № 0040505702 від 10.08.2018, розраховані за період несвоєчасного перерахування єдиного внеску позивачем, а саме з 29.08.2014 по день введення мораторію судом – 07.06.2018, які позивач повинен був сплатити до введення в дію такого мораторію, та є похідними від цього зобов`язання. Відтак, враховуючи природу спірних зобов`язань, які відповідачем визначено рішенням № 0040505702 від 10.08.2018, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ці суми не є поточними зобов`язаннями позивача. При цьому, факт винесення відповідачем рішення № 0040505702 від 10.08.2018, тобто після введення мораторію, не дає відповідачу статусу поточного кредитора. 
Матеріали справи свідчать про те, що мораторій на задоволення вимог кредиторів введений 07.06.2018 та є таким, що діє.
Отже, рішення №0040505702 від 10.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені прийнято контролюючим органом під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, тому це рішення є неправомірним і підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог. 
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів не погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки контролюючим органом не спростовано висновки суду першої інстанції про те, що рішення № 0040505702 від 10.08.2018 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені прийнято під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, що в свою чергу суперечить вимогам Кодексу України з процедур банкрутства і Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (чинного на момент відкриття провадження у справі про банкрутство).
Також колегія суддів вважає безпідставним довід скаржника про те, що частина нарахувань до введення мораторію не підлягає скасуванню, оскільки спірне рішення № 0040505702 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску прийнято контролюючим органом більш ніж через два місяці з дати відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства “Запорізький облавтодор” Відкритого акціонерного товариства “Державна акціонерна компанія “Автомобільні дороги України” та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, тобто в часі його дії.
Відповідно до ст. 238 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Під час здійснення апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки викладені в апеляційній скарзі доводи спростовуються матеріалами справи та не відповідають нормам чинного законодавства. Інших доводів скаржником не наведено, доказів в обґрунтування аргументів апеляційної скарги до суду не подано, тому, враховуючи встановлені обставини у справі, судова колегія дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення. 
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права та інтереси особи, за захистом яких вона звернулась до суду.
Право скаржника не порушено.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної       скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -                                                     
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 у справі № 908/671/18 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької  області від 07.04.2020 у справі     № 908/671/18 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 01.04.2022 

Головуючий суддя                                                                         Л.М. Білецька
Суддя                                                                                                Т.А. Верхогляд
Суддя                                                                                                  Ю.Б. Парусніков