П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/11019/21 
Головуючий у 1-й інстанції:  Михайлов О.О. 
          Суддя-доповідач:  Ватаманюк Р.В. 
10 січня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Ватаманюка Р.В. 
суддів:  Капустинського М.М.  Полотнянка Ю.П. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю "Прокар"  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  11 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Прокар" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
Позивач 30.08.2021 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду  в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі від 19.07.2021 №8354/6/22-01-09-03-06;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області видати ліцензію Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОКАР" на право роздрібної торгівлі пальним за адресою здійснення діяльності: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.
ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду  від 11.11.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що суд погоджується з доводами позивача про те, що чинним законодавством України не передбачено необхідності прийняття в експлуатацію тимчасової споруди, якою є кіоск площею 6,0 квадратних метрів за адресою: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.
Разом з тим, як заява позивача про видачу ліцензії, так і позовна заява не містять інформації щодо інших об`єктів у місці роздрібної торгівлі пальним, а саме щодо резервуарів, колонок для видачі палива, тощо.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог - відсутні.
ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що кіоск (диспетчерська-операторна) є пересувним виробом заводського виготовлення, встановлюється без фундаменту, отже не є об`єктом нерухомості. Технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами підтверджують введення в експлуатацію об`єкту.
В розумінні Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" кіоск (під диспетчерсько-операторну) площею 6,0 кв. м. та бетонні площадки не відносяться до об`єктів, що підлягають прийняттю в експлуатацію. 
Отже, рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від  19.07.2021 у якому відповідач вказав, що ТОВ "Прокар" надано копію технічного паспорта на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 11.06.2020, є протиправним.
ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Відповідач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.12.2021 відкрито провадження у справі  та призначено до апеляційного розгляду  в порядку письмового провадження.
Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
У липні 2021 року позивач звернувся до Головного управління ДПС у Хмельницькій області із заявою щодо видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
До вказаної заяви було надано наступний пакет документів:
- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (земельна ділянка) від 18.12.2019 №193649739;
- договір купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2019;
- договір оренди земельної ділянки від 02.01.2019;
- договір оренди бетонних площадок від 01.04.2020;
- лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області від 29.10.2019 №1022-1.18/3720-19;
- технічний паспорт на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 11.06.2020;
- дозвіл управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0211.19.68 про виконання робіт підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР";
- дозвіл управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0210.19.68 про експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР";
- платіжне доручення від 15.07.2021№257 на суму 2000,00 грн.
За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї матеріалів Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесене рішення від 19.07.2021 №8355/6/22-01-09-03-06 про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, яке вмотивоване тим, що позивачем не надано акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, а також не надано копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 01.01.2014.
Вважаючи таке рішення відповідача незаконними та необґрунтованими, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.
VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень 
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).
Частиною першою статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно частини двадцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
За приписами частини тридцятої статті 15 цього ж Закону  ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.
Відповідно до частин тридцять другої - тридцять п`ятої статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
Крім того згідно частини тридцять сьомої статті 15 Закону № 481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
В силу частини сорокової статті 15 Закону № 481/95-ВР відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Частиною сороковою статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що у разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.
Згідно частини сорок п`ятої статті 15 Закону № 481/95-ВР вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа, або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.
Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа, або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла ( частина сорок третя статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).
Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства (частина сорок четверта статті 15 Закону № 481/95-ВР).
Отже, для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 15 Закону № 481/95-ВР.
Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 18 Закону № 481/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.
Таким чином, до 01 січня 2022 року подання документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію не є обов`язковою умовою, без якої не можливо б було отримати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. Водночас, за відсутності зазначених документів, законом встановлено подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна.
Згідно матеріалів справи, ТОВ "Прокар" звернулося до відповідача із заявою щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.
До заяви щодо здійснення роздрібної торгівлі пальним додано наступні документи, а саме:
- договір оренди земельної ділянки від 02.11.2019;
- договір оренди земельної ділянки від 02.01.2020;
- договір оренди бетонних площадок від 02.01.2020;
- лист Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Хмельницькій області від 29.10.2019 №1022-1.18/3720-19;
- схема благоустрою прилеглої території;
- схеми розміщення тимчасової споруди;
- схема ескізів фасадів тимчасової споруди;
- дозвіл управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0211.19.68 про виконання робіт підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР";
- дозвіл управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0210.19.68 про експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР";
- платіжне доручення від 15.07.2021 №256 на суму 2000,00 грн.
Однак, Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесене рішення від 19.07.2021 №8354/6/22-01-09-03-06 про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, яке вмотивоване тим, що позивачем не надано акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, а також не надано копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 01.01.2014.
 Оцінюючи такі підстави відмови у видачі ліцензій позивачу, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи роздрібний продаж пального за адресою Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1. відбуватиметься за допомогою контейнерної автозаправної станції (кіоск під диспетчерську – операторну)
Відповідно до пункту 11 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (далі також - Міністерство), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року № 197, для розгляду наукових рекомендацій та проведення фахових консультацій з основних питань діяльності у Міністерстві можуть утворюватися постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи. Рішення про утворення чи ліквідацію колегії, інших постійних або тимчасових консультативних, дорадчих та інших допоміжних органів, їх кількісний та персональний склад, положення про них затверджує Міністр.
У межах зазначених вище повноважень наказом Міністерства від 23 вересня 2011 року № 208 (із змінами і доповненнями) (далі - наказ Міністерства № 208) створено науково-технічну раду (далі також- НТР), що є постійно діючим дорадчим органом Міністерства, який утворюється для професійного колегіального розгляду наукових і технічних питань, що належать до компетенції Міністерства. У підпункту 2.2.2 пункту 2.2 наказу Міністерства № 208 визначено, що НТР відповідно до покладених на неї завдань розглядає проекти методичних рекомендацій з питань, що належать до її компетенції, а також обґрунтовані відхилення від будівельних норм, що забезпечують дотримання встановлених вимог безпеки до будівель і споруд у спосіб, не передбачений будівельними нормами (за необхідності, яка визначається рішенням секції).
Діючи в межах повноважень, наданих наказом Міністерства № 208, зокрема, щодо розгляду методичних рекомендацій, НТР рішенням від 10 грудня 2015 року № 88 схвалило методичний посібник "Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва" (далі - методичні рекомендації). У вступі до вказаного методичного посібника зазначено, що "Директивою Ради Європейського Союзу 89/106/ЄЕС, прийнятою у 1988 році, країнам, що входять до складу Євросоюзу, було запропоновано новий підхід до питань технічного регулювання будівельної діяльності. З прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 2006 року № 1764 "Про затвердження Технічного регламенту будівельних виробів, будівель і споруд" Україна зробила перший практичний крок на шляху приєднання до європейських принципів технічного регулювання. У першу чергу це стосувалося забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ. Наразі в Україні поряд з національною функціонує європейська гілка нормативної бази, основою якої є запровадження розрахунку будівельних конструкцій за Єврокодами.
У главі 2.6 Методичних рекомендацій зазначено, що "контейнерні АЗС, виготовлені як цілісний заводський виріб відповідно до затверджених у встановленому порядку технічних умов з обов`язковим забезпеченням системами блискавкозахисту, очищення стоків тощо та розміщені на ділянці, забезпеченій інженерною інфраструктурою, що дає можливість підключення та функціонування АЗС без виконання будівельних робіт, не є об`єктом будівництва. Водночас контейнерні АЗС не можуть бути віднесені до тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, оскільки вони є об`єктами підвищеної небезпеки та екологічно небезпечними об`єктами.
Контейнерні АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері.
Так, відповідно до матеріалів справи, позивачем на бетонному майданчику, який позивач орендує відповідно до договору оренди бетонних площадок від 02.01.2020 встановлено  кіоск, який позивачем придбано на підставі договору № 06-02/17 від 06.02.2017, що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № РН- 00000003 від 06.02.2017.
Зазначений кіоск, виготовлений у заводських умовах є суцільнометалевою конструкцією, і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, фундаменту.
Отже, встановлена автозаправна станція (тимчасова споруда, кіоск) є пересувним виробом заводського виготовлення, що встановлюється без фундаменту, отже, не є об`єктом нерухомості, оскільки нерухомим майном (нерухомістю) є земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна.
Тимчасові споруди (кіоск) є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди.
Дані об`єкти не підпадають під визначення об`єктів завершеного будівництва в зв`язку тим, що будь-яких будівельних робіт щодо їх створення не здійснювалось.
Статтею 15 Закону№ 481/95-ВР передбачено, що законодавством передбачено, що об`єктом ліцензування при здійсненні роздрібної торгівлі пальним може бути не тільки споруда, тобто об`єкт нерухомого майна або об`єкт завершеного будівництва, але й обладнання, що використовуються для роздрібної торгівлі на праві власності або користування, а також ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі на праві власності або користування.
Відтак, розміщення тимчасових споруд (кіосків) для заправники автомобілів моторним паливом та зрідженим газом, установка та монтаж (зборка) яких проводилась без здійснення будівельних робіт та без улаштування фундаменту, не потребують документів, що дають право на їх виконання, а такі модульні заправники автомобілів моторним паливом та зрідженим газом, після закінчення робіт по їх установці та монтажу (зборці) не підлягають прийняттю в експлуатацію.
Таким чином,  колегія суддів зазначає, що оскільки встановлення КАЗС (кіоску) не є будівництвом, та в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не відносяться до об`єктів, що підлягають прийняттю в експлуатацію у а тому у позивача не виникло обов`язку, зокрема, щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.07.2021 у справі № 640/19955/19.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин п`ятої та десятої статті 21 Закону України "Про охорону праці" порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб`єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до матеріалів справи, позивачу надано дозвіл управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0210.19.68 про експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР".  Отже, ГУ Держпраці у Хмельницькій області фактично дозволило позивачу експлуатувати тимчасову споруду - кіоск, який установлений  за адресою Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.
Враховуючи особливості спірних правовідносин, а також те, що саме установлення (розміщення) тимчасової споруди на бетонному майданчику не є об`єктом будівництва, а отже не вимагає прийняття його в експлуатацію як об`єкта будівництва, колегія суддів зазначає, що у даному випадку, відповідач обмежився лише запереченням щодо можливого застосування актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, як належних документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, без врахування інших наданих ТОВ "Прокар" документів, зокрема:
- витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (земельна ділянка) від 18.12.2019 №193649739;
- договіру купівлі-продажу земельної ділянки від 18.12.2019;
- договіру оренди земельної ділянки від 02.01.2019;
- договіру оренди бетонних площадок від 01.04.2020;
- листа Управління Державної архітектурно-будівельної інспекціїї у Хмельницькій області від 29.10.2019 №1022-1.18/3720-19;
- технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 11.06.2020;
- дозвілу управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0211.19.68 про виконання робіт підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР";
- дозвілу управління Держпраці у Хмельницькій області від 22.08.2019 №0210.19.68 про експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки ТОВ "ПРОКАР".
Таким чином, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано документи, визначені статтею 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".
Згідно абз. 2 ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не містять вичерпного переліку документів, які необхідні для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. 
Апеляційний суд у цій справі також звертає увагу, що позиція застосування правила про пріоритет норми з найбільш сприятливим для особи тлумаченням узгоджується і з положеннями, викладеними в профільному Законі України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", а саме - в частині сьомій статті 4 Закону №877 вказано наступне: у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.
Аналогічна правова позиція застосована ВС у постановах від 09.10.2019 у справі №806/825/17 та від 04.02.2020 у справі №826/14805/15 та від 02.12.2020  у справі №804/6911/17.
Частиною 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З наведеного слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі № 826/17220/17.
Таким чином зважаючи на наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, колегія суддів дійшла висновку щодо зобов`язання  Головного управління ДПС у Хмельницькій області видати ліцензію Товариству з обмеженою відповідальністю "Прокар" на право роздрібної торгівлі пальним за адресою здійснення діяльності: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.
VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право     скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі   ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 5  675, 00 грн. судового збору сплаченого згідно платіжного доручення № 303 від 30.08.2021 на суму 2  270, 00 грн. та платіжного доручення № 379  від 24.11.2021 на суму 3  405, 00 грн.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Прокар" задовольнити  повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2021 року  -  скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області про відмову у видачі ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю "Прокар" на право роздрібної торгівлі від 19 липня 2021 року  №8354/6/22-01-09-03-06.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Хмельницькій області видати ліцензію Товариству з обмеженою відповідальністю "Прокар" на право роздрібної торгівлі пальним за адресою здійснення діяльності: Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Богдана Хмельницького, 1/1.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Хмельницькій області (29000, м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 17, код ЄДРПОУ ВП 44070171) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прокар" (31500, Хмельницька область, смт. Летичів, вул. Соборна, 6/1, код ЄДРПОУ 41059752) судовий збір у сумі 5675, 00 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 	 	Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Полотнянко Ю.П.