Справа № 459/441/21                                Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.  
Провадження № 22-ц/811/2257/21                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:39

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач просив стягнути з відповідача 30566, 89 грн кредитної заборгованості.
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 13.04.2007. Так, відповідно до укладеного договору остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, проте умов укладеного договору належним чином не виконала. У зв`язку з цим утворилася заборгованість за кредитом. Також стверджує, що при підписанні анкети-заяви відповідач ознайомилася та погодилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які разом становлять між ними договір про надання банківських послуг.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 18 травня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,  АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.04.2007 у сумі 23726 (двадцять три тисячі сімсот двадцять шість) грн 73 коп., що становить суму заборгованості за тілом кредиту.
Стягнуто із  ОСОБА_1  в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати у сумі 1762 грн.
У решті вимог відмовлено.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі. Зазначає, що крім анкети-заяви, відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту про умови кредитування з використанням кредитної карти. Просить рішення в частині відмови в стягненні заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у цій частині позов задовольнити в повному обсязі.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
З матеріалів справи убачається, що  13.04.2007 сторони уклали кредитний договір у вигляді заяви-анкети, згідно з яким банк надав відповідачу кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 20 000,00 грн.
У вказаній вище заяві-анкеті зазначено, що відповідачка згідна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача станом на 19.01.2021 становить 30566,89 грн та складається із: 23726,73 грн заборгованості за тілом кредиту; 6840,16 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальн икові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання та договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, тому кредитор має право вимагати виконання зобов`язання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд – шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом кредиту, тому прийшов до висновку про те, що наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту. В решті позовних вимог відмовлено.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи убачається, що укладений між сторонами кредитний договір від 13.04.2007 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.
Проте, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Також апелянт вказує на те, що підписана відповідачем анкета-заява від 13.04.2007, серед інших істотних умов кредитування, містить умови щодо розміру базової процентної ставки в місяць – 3,0%(а.с.19).
Однак, як убачається з розрахунку заборгованості за договором, позивачем самостійно здійснювалось нарахування процентів у розмірі 3,5%, 3,6% в місяць, при цьому відповідач, підписавши анкету-заяву погодила процентну ставку в розмірі 3% в місяць. Будь-яких доказів про те, що банк повідомляв відповідача про зміну (збільшення) процентної ставки та у будь-якій формі погодження за сплату таких процентів матеріали справи не містять.
Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.
Також суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги посилання позивача щодо погодження процентної ставки в наданому паспорті споживчого кредиту. 
Так як, зі змісту даного Паспорту вбачається, що інформація зазначена у ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 29.05.2020, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.
За таких обставин, нарахування процентів після 29.05.2020, які просить стягнути позивач, не погоджено сторонами, а тому вимоги в цій частині є безпідставними через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті, тому суд прийшов до правильного висновку, що такі вимоги не підлягають до задоволення.
Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.
Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 22.02.2022.

Головуючий

Судді