УХВАЛА

25 січня 2022 року     
Київ
справа № 640/2529/19
адміністративне провадження № К/990/1889/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на (як у ній зазначено) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №640/2529/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
17.01.2022 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - скаржник, ГУ ДПС), направлена до суду поштою 12.01.2022.
У касаційній скарзі зазначено, що вона подається у справі №640/2529/19, а предметом касаційного оскарження є рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021.
Однак, у вимогах касаційної скарги ГУ ДПС просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021, що свідчить про неузгодженість доводів касаційної скарги з її вимогами.
Крім того, під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 
Як вже було зазначено, у касаційній скарзі ставиться питання про касаційний перегляд судових рішень у справі №640/2529/19.
Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень у справі №640/2529/19 ухвалено рішення Окружного адміністративного суду від 14.03.2019. Відомості щодо апеляційного оскарження цього судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.
Крім того, у справі №640/2529/19 предметом судового розгляду був позов Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна.
Однак, у касаційній скарзі зазначено про незгоду із судовими рішеннями у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. Скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій було неправильно застосовано норми Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у сфері сплати самозайнятою особою єдиного внеску. 
Однак, таке питання не було предметом спору у справі №640/2529/19, що об`єктивно викликає сумніви щодо справи, у якій ГУ ДПС подає касаційну скаргу.
Враховуючи, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати справу, у якій подано касаційну скаргу, а в касаційній скарзі зазначено, що така подається саме у справі №640/2529/19 є підстави вважати, що обґрунтування касаційної скарги приведено безвідносно до висновків суду у справі №640/2529/19. Підстави звернення з касаційною скаргою у такій справі, враховуючи, що ГУ ДПС не було учасником судового процесу в суді першої інстанції у справі №640/2529/19, у касаційній скарзі не зазначено, як і не зазначено відомостей про апеляційне оскарження ГУ ДПС рішення Окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі №640/2529/19.
Зазначене у сукупності свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження судових рішень у справі (як у ній зазначено) №640/2529/19.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на (як у ній зазначено) рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.08.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2021 у справі №640/2529/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                  М.М. Гімон