КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
17 січня 2022 року                                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 759/6099/20  
Апеляційне провадження 22-ц/824/822/2022
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача: Махлай Л.Д., 
суддів: Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі: Гойденко Д.В.
 
сторони          
позивач                      ОСОБА_1 
 
відповідач                 ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Горбенко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
 
в с т а н о в и в :
 
у квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати право власності за нею на автомобіль марки Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий універсал, колір сірий, номер кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2006, визнати право власності ОСОБА_2 на автомобіль марки Mercedes-Benz модель 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вантажний малотоннажний фургон-В, колір - білий, номер кузова НОМЕР_4 , рік випуску 2000 та стягнути на її корить грошову компенсацію у сумі 2 030, 25 грн.
В обґрунтування позову зазначала, що з 23.02.2008 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. З 2016 року сторони не проживають разом. За спільні кошти подружжям придбано майно, а саме: автомобіль марки Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вантажний малотоннажний фургон-В, колір - білий, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 1999, вартістю 123 780,56 грн, який зареєстрований на ОСОБА_2 ; автомобіль марки Mercedes-Benz модель 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вантажний малотоннажний фургон-В, колір - білий, номер кузова НОМЕР_4 , рік випуску 2000, вартістю 128 324,04 грн, який зареєстрований на ОСОБА_2 ; автомобіль марки Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий універсал, колір сірий, номер кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2006, вартістю 225 402,30 грн, який зареєстрований за нею. Загальна вартість спільного рухомого майна подружжя становить 447 506,90 грн.
Подружжя має у спільній власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , судовий спір щодо поділу якої розглядається Святошинським районним судом м. Києва, справа № 759/16134/19.
12.09.2019 вона дізналася, що відповідач без її згоди продав автомобіль марки Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 без її згоди та вона не отримувала грошові кошти від продажу цього автомобіля, а тому 1/2 частина цих коштів має бути врахована при поділі майна.
У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив в прядку поділу майна подружжя виділити йому у власність автомобіль Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а                  ОСОБА_1 - Mercedes-Benz модель 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Відповідно до протоколу судового засідання від 10.06.2021 ОСОБА_2 відмовився від зустрічного позову, проте ухвала про прийняття відмови від позову у матеріалах справи відсутня.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2021 позов                    ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Mitsubishi, модель Pajero 3.2 DID, д.н.з. НОМЕР_7 , легковий універсал, колір - сірий, об`єм двигуна - 3200, номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску - 2006, тип двигуна дизель. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_8 , вантажний малотоннажний фургон - В, колір - білий, об`єм двигуна - 2148, номер кузова НОМЕР_4 , рік випуску - 2000, тип двигуна - дизель. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 97 078,26 грн. Вирішено питання судових витрат. 
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення грошової компенсації з неї та не визнання спільним майном подружжя автомобіля Mercedes-Benz, модель 210 Д, реєстраційний номер НОМЕР_5 , 1999 року випуску та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не звернув уваги, що автомобіль марки  Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вантажний малотоннажний фургон-В, колір - білий, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 1999, був зареєстрований за  відповідачем 24.06.2008, тобто у період шлюбу, оскільки сторони були двічі у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2006 по 14.03.2007 та з 23.02.2008 по 19.07.2021. Відповідач не заперечував, що цей автомобіль придбаний у шлюбі з нею та є спільним майном подружжя. Автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5   продано відповідачем без її відома та згоди, а тому суд мав врахувати його вартість при поділі майна подружжя. Натомість суд стягуючи на користь відповідача з неї компенсацію у сумі 97 078,26 грн вийшов за межі позовних вимог, оскільки вона таких вимог не заявляла, а враховуючи 1/2 частину грошових коштів від проданого автомобіля вона має сплатити відповідачу 2 030, 25 грн. Відповідач відмовився від зустрічного позову, проте суд не закрив провадження в частині вимог за зустрічним позовом. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3   просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на законність та обґрунтованість рішення. Зазначає, що позивачкою не заявлено вимогу про визнання автомобіля марки Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 спільним сумісним майном подружжя, а тому суд і не повинен був встановлювати чи відноситься цей об`єкт до спільного майна подружжя.  Позивачка не надала доказів, що цей автомобіль відчужено без її згоди та що кошти від продажу використані не в інтересах сім`ї. Посилання позивачки щодо виходу суду за межі позовних вимог вважає безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Просив не приймати та не враховувати докази, додані до апеляційної скарги, оскільки ці докази не були надані до суду першої інстанції.
У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2008.
З 2016 року сторони разом не проживають.
Під час шлюбу придбано наступне рухоме майно, яке є предметом поділу згідно позовних вимог: 
автомобіль марки Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , вантажний малотоннажний фургон-В, колір - білий, номер кузова НОМЕР_6 , рік випуску 1999, який зареєстрований на ОСОБА_2 згідно  свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9 , дата реєстрації 24.06.2008. Ринкова вартість автомобіля згідно звіту в стислій формі про оцінку майна № 18-191217-002 становить 123 780,56 грн;
автомобіль марки Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , легковий універсал, колір сірий, номер кузов НОМЕР_2 , рік випуску 2006, який зареєстрований на ОСОБА_1 11.03.2008, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_10 . Ринкова вартість автомобіля згідно звіту в стислій формі про оцінку майна № 18-191224-007 становить 225 402,3 грн. 
Автомобіль марки Mercedes-Benz, модель 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_8 , вантажний малотоннажний фургон - В, колір - білий, об`єм двигуна - 2148, номер кузова НОМЕР_4 , рік випуску - 2000, тип двигуна - дизель зареєстрований за ОСОБА_2 25.01.2007,  та не є спільним майном подружжя.
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки Mercedes-Benz модель 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 набутий до шлюбу, а отже не підлягає поділу. Стягуючи грошову компенсую на корить відповідача суд виходив з різниці вартості автомобіля марки Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 .
Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України  під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Позивач просила провести поділ спільного майна подружжя, виділивши їй у власність автомобіль марки Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який і так зареєстрований за нею на праві власності, а відповідачу - автомобіль марки Mercedes-Benz модель 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за відповідачем. У цій частині відповідач визнав позов та суд ці вимоги задовольнив. Апелянт не оскаржує рішення щодо поділу цих автомобілів, а тому колегія суддів не може переглядати рішення в цій частині, оскільки підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги відсутні.
Разом з тим, при вирішенні питання щодо стягнення грошової компенсації, судом неправильно встановлені обставини у справі. Встановлені судом обставини не відповідають доказам, які наявні у матеріалах справи. Крім того, встановлені судом обставини у мотивувальній частині рішення суперечать резолютивній частині рішення.
Так, суд встановив, що автомобіль Mercedes-Benz, модель 313 CDI, д.н.з. НОМЕР_8 не є спільним майном подружжя, проте у порядку поділу майна подружжя визнав за відповідачем право власності на цей автомобіль.
Натомість вказавши, що автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 є спільним майном подружжя, поділ цього майна не провів.
Суд також встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.02.2008, не звернувши уваги на те, що позивачкою було додано до позовної заяви копію свого паспорта, з якого вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2006, який розірвано 14.03.2007, а потім знову зареєстрували шлюб 23.02.2008, та позивачка стверджувала, що автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 є спільним майном подружжя, а відповідач цю обставину не заперечував.
Відповідач не заперечує дані обставини і у відзиві на апеляційну скаргу, а лише стверджує, що продав автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 за згодою позивачки та кошти від продажу автомобіля використані в інтересах сім`ї.
Відтак за матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 20.10.2006 по 14.03.2007 та з 23.02.2008. 
У період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі ними придбано три автомобілі:  Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 , Mercedes-Benz                               модель 313 СDІ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , які були зареєстровані на ОСОБА_2 та  автомобіль  Mitsubishi модель Pajero 3.2 DID, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_1 . Дані обставини відповідач не заперечував при розгляді справи у суді першої інстанції. Ці обставини не заперечувалися представником відповідача і при апеляційному розгляді справи.
Відповідно до відповіді Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві від 12.09.2019 автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 перереєстровано на ім`я ОСОБА_5 на підставі договору купівлі - продажу від 17.11.2018, укладеному у СГ ТОВ «Авто-Айленд».                                
Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до ч. 2 цієї статті право спільної сумісної власності подружжя на майно придбане за час шлюбу презюмується.
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, та на підставі ст. 69 ч. 1 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Згідно положень ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Придбання майна у період шлюбу і реєстрація цього майна лише на одного з подружжя, не позбавляє права власності на це майно іншого з подружжя, оскільки діє презумпція спільності майна подружжя, набутого під час шлюбу.
Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Відповідач не спростовує ту обставину, що автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 придбано у період шлюбу та він є спільним майном подружжя.
Зазначений автомобіль було відчужено відповідачем, проте будь - яких доказів про те, що таке відчуження відбулося за згоди позивачки, чи про те, що отримані кошти були поділені між сторонами чи використані в інтересах сім`ї відповідач не надав. Останній вважає, що саме позивач має спростувати його доводи відповідними доказами.
Разом з тим, виходячи з того, що автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 був зареєстрований на праві власності за відповідачем, саме останній повинен надати докази наявності згоди другого з подружжя на відчуження цього автомобіля (письмова заяви дружини, присутність дружини при укладенні договору купівлі - продажу тощо). Так само відповідач має довести, що кошти, отримані від продажу використані в інтересах сім`ї. Натомість стверджуючи про те, що кошти від реалізації автомобіля використані в інтересах сім`ї, відповідач навіть не вказує на які саме цілі ці кошти були використані, та про будь - які докази не зазначає.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони не проживають спільно з 2016 року і правильність встановлення цієї обставини сторони не оскаржують. Більше того, у зустрічному позові ОСОБА_2 вказав, що починаючи з 2016 року відносини між ним та позивачкою погіршилися, остання періодично перестала з`являтися додому, зраджує йому та налаштовує проти нього сина.
За вказаних обставин твердження відповідача, що кошти від продажу автомобіля, який відбувся 17.11.2018, не підтверджені ніякими доказами.
За клопотанням позивачки судом витребувано у Регіональному сервісному центрі МВС України в м. Києві документи, на підставі яких відбулася перереєстрація автомобіля Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 з ОСОБА_2 на ОСОБА_6 .
На запит суду було надано наступні документи: договір комісії, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Авто-Айленд», за яким комісіонер за дорученням клієнта зобов`язався продати автомобіль Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 ; договір купівлі - продажу від 17.11.2018, укладений між ТОВ «Авто-Айленд» та ОСОБА_5 , за яким остання придбала зазначений автомобіль; заява ОСОБА_5 від 17.11.2018 про реєстрацію автомобіля за новим власником; висновок експертного дослідження від 17.11.2018; акт технічного стану автомобіля від 17.11.2018 та акт огляду реалізованого транспортного засобу від 17.11.2018.
Серед наданих документів письмова згода другого з подружжя відсутня, та про таку згоду не йдеться у жодному з вищенаведених документів.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачка вчинила усі необхідні процесуальні дії для доведення тієї обставини, що вона не надавала згоду на відчуження спірного автомобіля. 
Натомість відповідач не надав будь - яких доказів на спростування цієї обставини, не зазначив ні про те, коли дружиною надавалася така згода, у якому документі це зафіксовано. При розгляді справи в апеляційному порядку представниця відповідача на запитання суду також не надала відповідь про те, коли та яким чином така згода надавалася.
Посилання представниці відповідача про те, що останній не має доводити ці обставини суперечать ст. 12, 81 ЦПК України, оскільки заперечуючи проти тієї обставини, що спірний автомобіль продано без згоди позивачки, відповідач мав надати докази про наявність такої згоди, оскільки саме він стверджує, що така згода була надана. 
Відповідно до звіту в стислій формі про оцінку майна № 18-191217-002 вартість автомобіля Mercedes-Benz модель 210 D, реєстраційний номер НОМЕР_5 станом на 17.12.2019 становить 123 780, 56 грн. 
Оскільки ціна автомобіля, яка вказана у договорі комісії та договорі купівлі - продажу від 17.11.2018, а саме 15 000 грн вочевидь не відповідає ринковій ціні автомобіля, звіт є належним та допустимим доказом вартості спірного автомобіля, який враховується при вирішенні спору про поділ майна подружжя. 1/2 частина від вартості автомобіля, визначеної у звіті складає 61 890,28 грн.
Відтак кошти від продажу автомобіля мають бути враховані при поділі майна подружжя.
Доводи представниці відповідача про те, що оскільки позивачка не зверталася з позовом про визнання договору купівлі - продажу недійсним, то даний автомобіль не може враховуватися при поділі майна подружжя є безпідставними.
Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними  правочинів з відчуження такого майна без письмової згоди одного з подружжя, за наявності згоди другого з подружжя, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.
Відтак вимоги позивачки про включення вартості проданого автомобіля  до загальної вартості цінного майна, спір про поділ якого заявлено у даній справі є законними та обгрунтованими. 
Загальна сума вартості майна, заявленого у позові до поділу як спільне майно подружжя складає 477 506,90 грн (123 780,56 грн + 128 324,04 грн + 225 402,30 грн).                         1/2 частина від цієї суми складає 238 753,45 грн.
Суд виділив позивачці автомобіль вартістю 225 402,30 грн, а відповідачу - автомобіль вартістю 128 324,04 грн. Відтак позивачка має право на стягнення з відповідача компенсації за різницю у частках, виходячи з принципу рівності часток у сумі 13 351,15 грн                       (238 753,45 грн - 225 402,30 грн), проте таких вимог позивачка не заявляла.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення компенсації з позивачки на користь відповідача підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв рішення в частині відмови відповідача від зустрічного позову не підлягають задоволенню, оскільки дане питання може бути вирішене судом першої інстанції шляхом ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_1   задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року  в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації у сумі 97 078,26 грн скасувати.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України. 
 
Повний текст постанови складено 17.01.2022.
 
Головуючий                                                                                     Л. Д. Махлай

 Судді                                                                                                О. В. Немировська

Т. І. Ящук