Ухвала

іменем України
11 січня 2022 року
м. Київ
Справа № 753/5159/20
Провадження № 51-5386 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів:                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року щодо останньої,
встановив:
До касаційного суду втретє звертається захисник та порушує питання про скасування оскаржених судових рішень і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. 
При цьому захисник разом із засудженою вже двічі звертались до суду касаційної інстанції та ухвалами колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 30  листопада 2021 року та 14 грудня 2021 року касаційні скарги були повернуті скаржникам відповідно до вимог КПК України, оскільки останні не усунули недоліки, які були зазначені в процесуальних рішеннях.
Нова касаційна скарга захисника не відповідає вимогам КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.
Проте захисник подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.
За змістом нової касаційної скарги захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування оскаржених судових рішень та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 .
Однак, на обґрунтування своїх вимог захисник наводить доводи, які за своїм змістом стосуються неповноти судового розгляду (ст. 410 КПК України), невідповідності висновків суду викладеним у вироку фактичним обставинам кримінального провадженнята оцінки доказів у кримінальному провадженні (ст. 411 КПК України), що відповідно до положень ст. 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, оскільки це повноваження суду апеляційної інстанції. 
Положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України встановлено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правильність оцінки обставин здійснюється судом касаційної інстанції в межах касаційної скарги.
Посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник не обґрунтовує в чому виразились такі порушення при розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій та яким чином ці порушення перешкодили судам ухвалити законні та обґрунтовані рішення, що було би підставою, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, для їх скасування.
Захисник не вказує, які істотні порушення вимог кримінального процесуального закону у взаємозв`язку з положеннями ст. 412 КПК України допустив суд, які були б підставами для скасування вироку суду першої інстанції.
Крім того, посилаючись у касаційній скарзі на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, захисник взагалі не обґрунтовує в чому саме воно полягає, з огляду на положення ст. 413 КПК України, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягало б скасуванню.
Також, порушуючи питання про наявність підстав для закриття кримінального провадження судом касаційної інстанції, захисник посилається одночасно на дві обставини, передбачені положеннями ст. 284 КПК України, а саме: невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та відсутність у діянні засудженої  ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення за яке її засуджено.
Проте не наводить належного обґрунтування їх застосування, формально вказуючи про необхідність закриття кримінального провадження з цих підстав.
Згідно з положеннями ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в рішенні мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Однак, порушуючи питання про скасування ухвали апеляційного суду, захисник не вказує на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для її скасування.
Відповідно до ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення.
Відсутність у касаційній скарзі належного обґрунтування вимог захисника, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Враховуючи наведе, колегія суддів касаційного суду вважає, що касаційну скаргу захисника слід залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
При повторному зверненні до суду касаційної інстанції захисником має бути підтверджено, що він не пропустив цей строк.
Щодо клопотання захисника стосовно зупинення виконання вироку суду, колегія суддів зазначає, що вирішення даного питання можливе лише в разі прийняття касаційним судом рішення про відкриття касаційного провадження в порядку, передбаченому п. 4 ч. 1 ст. 430 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2021 року щодо останньої залишити без руху, надавши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення вказаних недоліків.
У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                        ОСОБА_3