ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року	Львів	Справа № 380/10445/21 пров. № А/857/878/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання -           Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):
від позивача -                                         Стасишин Р.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання виключити з інформаційної системи та інтегрованої картки відомості про наявність боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (суддя суду І інстанції: Костецький Н.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 40 хв. 07.12.2021р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 15.12.2021р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.06.2021р позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача Головного управління /ГУ/ ДПС у Львівській обл. щодо нарахування йому заборгованості (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. включно у сумі 37788 грн. 74 коп., який не зареєстрований фізичною особою-підприємцем і не є платником єдиного соціального внеску за відповідним статусом у періоді з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. включно; зобов`язати відповідача ГУ ДПС у Львівській обл. виключити з інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника ОСОБА_1 відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. в сумі 37788 грн. 74 коп. (а.с.1-10).

Розгляд справи вирішено судом проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.27 і на звороті).
Відповідно до ухвали суду від 27.08.2021р. здійснено перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження (а.с.52).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ДПС у Львівській обл. щодо нарахування заборгованості (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. включно в сумі 37788 грн. 74 коп. ОСОБА_1 , який не зареєстрований фізичною особою-підприємцем і не є платником єдиного соціального внеску за відповідним статусом у періоді з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. включно; зобов`язано ГУ ДПС у Львівській обл. виключити з інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника ОСОБА_1 дані про наявність боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. в сумі 37788 грн. 74 коп.; стягнуто з ГУ ДПС у Львівській обл. за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн. (а.с.76-80).

11.12.2021р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) представник адвокат Стасишин Р.М., діючий на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , скерував засобами поштового зв`язку на адресу суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача на його користь суму понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4400 грн. (а.с.81-87).

Відповідно до додаткового рішення суду від 29.12.2021р. заяву представника позивача задоволено; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ ДПС у Львівській обл. судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4550 грн. (а.с.98-99).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДПС у Львівській обл., який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.102-103).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 19.01.2021р. заборгованість ОСОБА_1 по єдиному внеску (код класифікації доходів бюджету 71040000) становила 37788 грн. 74 коп.
Підкреслює, що в ІС «Податковий блок» в реєстрі страхувальників є відсутньою інформація щодо наявності у позивача пільги по сплаті єдиного внеску відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України № 2464-VI від 07.08.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми діючого законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.130-133).

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.11.2019р. відповідачем ГУ ДПС у Львівській обл. відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів винесено позивачу вимогу № Ф-7055-50 про сплату боргу (недоїмки). Відповідно до цієї вимоги загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 26539 грн. 26 коп. (а.с.14).
Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до Державної податкової служби /ДПС/ України із скаргою щодо скасування такої.
Рішенням ДПС України № 1213/6/99-00-08-06-01-06 від 10.01.2020р. вимогу № Ф-7055-50 від 05.11.2019р. про сплату боргу (недоїмки) скасовано; зобов`язано ГУ ДПС у Львівській обл. привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника. Причиною такого рішення слугувало те, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.15-16).
07.02.2020р. відповідачем ГУ ДПС у Львівській обл. відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, винесено позивачу вимогу № Ф-7055-50 про сплату боргу (недоїмки). Відповідно до вказаної вимоги загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 29293 грн. 44 коп. (а.с.17).
Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до ДПС України із скаргою щодо скасування такої.
Рішенням ДПС України № 10717/6/99-00-08-06-01-06 від 25.03.2020р. вимогу № Ф-7055-50 від 07.02.2020р. про сплату боргу (недоїмки) скасовано; зобов`язано ГУ ДПС у Львівській обл. привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника. Причиною такого рішення слугувало те, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18-19).
06.11.2020р. відповідачем ГУ ДПС у Львівській обл. відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів винесено вимогу № Ф-7055-50 про сплату боргу (недоїмки). Відповідно до вказаної вимоги загальна сума боргу платника єдиного внеску становить 35588 грн. 74 коп. (а.с.20).
Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до ДПС України із скаргою щодо скасування такої.
Рішенням ДПС України № 2353/6/99-00-06-02-01-06 від 01.02.2021р. вимогу № Ф-7055-50 від 06.11.2020р. про сплату боргу (недоїмки) скасовано; зобов`язано ГУ ДПС у Львівській обл. привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника. Причиною такого рішення слугувало те, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.21 і на звороті).
03.03.2021р. позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Львівській обл. із заявою, відповідно до якої просив привести у відповідність дані ІКПП ОСОБА_1 шляхом виключення з неї будь-яких сум недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску; виключити дані про ОСОБА_1 з Реєстру страхувальників та всіх інших відповідних реєстрів як про підприємця, роботодавця і платника єдиного соціального внеску за статусом суб`єкта підприємницької діяльності (а.с.11).
Згідно листа-відповіді ГУ ДПС у Львівській обл. № 10173/6/13-01-24-07 від 12.04.2021р. фізичні особи - підприємці зареєстровані до 01.07.2004р., щодо яких не проводилася державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (в тому числі до створення Єдиного державного реєстру), не втратили статусу фізичної особи - підприємця. Згідно інформаційної бази даних ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Львівській обл. на загальній системі оподаткування як платник податків за основним місцем обліку підприємець - фізична особа з 06.03.2000р., дата взяття на облік платника єдиного внеску - 28.03.2000р. за № 07/11-8575.
При цьому, заборгованість зі сплати єдиного внеску ОСОБА_1 виникла 09.02.2018р. в сумі 8448 грн. Згідно облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів станом на 01.04.2021р. заборгованість по єдиному внеску станом на 01.04.2021р. становить 37788 грн. 74 коп. (а.с.12-13).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктна ознака статусу ФОП є визначальною для вирішення питання про віднесення позивача до платників єдиного внеску.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.07.2020р. у справі № 260/81/19 дійшла висновку, що відсутність офіційного підтвердження в особи статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.
За встановлених обставин справи суд вказав на те, що у ОСОБА_1 є відсутнє офіційне підтвердження статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом України № 755-IV від 15.05.2003р. «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів. Представником відповідача не подано фактичні докази протилежного, що виключає можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.
Окрім того, ГУ ДПС у Львівській обл. винесено три вимоги про сплату боргу відповідно до ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які були в адміністративному порядку скасовані ДПС України. Згідно цих рішень ДПС України наголошувала на тому, що ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідачем не подано належних доказів правомірності дій ГУ ДПС у Львівській обл. щодо нарахування позивачу заборгованості (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. включно в сумі 37788 грн. 74 коп.
Також виходячи із змісту Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 422 від 07.04.2016р., суд виходив з того, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
За встановлених обставин справи, враховуючи скасування в адміністративному порядку вимог про сплату боргу (недоїмки), які були виставлені позивачу, а також з`ясування судом відсутності у позивача обов`язку сплачувати єдиний соціальний внесок, суд вважав за необхідне зобов`язати ГУ ДПС у Львівській обл. виключити з інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника ОСОБА_1 відомості про наявність боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. в сумі 37788 грн. 74 коп.

          Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2).

Між тим, такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, з огляду на таке.

          Як слідує із фактичних обставин справи, після скасування в адміністративному порядку трьох вимог ГУ ДПС у Львівській обл. про сплату боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску, позивач звернувся до податкового органу із заявою, в якій містилася вимога щодо приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 .
          Згідно отриманої відповіді ГУ ДПС у Львівській обл. заява позивача фактично залишена без задоволення, при цьому податковий орган продовжує обліковувати заборгованість позивача по єдиному соціальному внеску наростаючим підсумком.

Отже, предметом розглядуваного спору є невиконання зі сторони відповідача ГУ ДПС у Львівській обл. рішень ДПС України № 1213/6/99-00-08-06-01-06 від 10.01.2020р., № 10717/6/99-00-08-06-01-06 від 25.03.2020р., № 2353/6/99-00-06-02-01-06 від 01.02.2021р. про результати розгляду скарг, в частині зобов`язання останнього привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 , із урахуванням висновків цих рішень.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України № 2464-VI від 07.08.2010р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Так, частиною 2 ст.2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Отже, нормами вказаного закону регламентується база оподаткування як складова частина порядку нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.
Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок (ч.1 ст.1 цього Закону).
Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 вказаного Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з ч.5 ст.8 наведеного Закону єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску податковими органами у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до податкових органів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. (ч.ч.2, 3 ст.9 цього Закону).
Частиною 8 ст.9 вказаного Закону передбачено, що Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Системний аналіз наведених норм вказує на те, що зареєстровані в установленому чинним законодавством порядку фізичні особи-підприємці є платниками єдиного внеску незалежно від того, на якій системі оподаткування перебувають.

Звідси, важливими для захисту прав позивача є висновки суду щодо наявності у ОСОБА_1 офіційного підтвердження статусу ФОП шляхом проходження відповідних реєстраційних процедур.

01.07.2004р. набрав чинності Закон України № 755-IV від 15.05.2003р. «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», яким передбачено створення і формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Відповідно до ч.1 ст.42 цього Закону для проведення державної реєстрації фізична особа, яка має намір стати підприємцем, повинна подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) державному реєстратору за місцем проживання такі документи: заповнену реєстраційну картку на проведення державної реєстрації фізичної особи - підприємця; копію довідки про включення заявника до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; документ, що підтверджує внесення реєстраційного збору за проведення державної реєстрації ФОП.
Згідно з п.2 розділу VIII «Прикінцеві положення» цього Закону державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.
Таким чином, визначена процедура державної реєстрації з дати набрання чинності цим Законом передбачала встановлення волевиявлення особи щодо одержання правового статусу ФОП через здійснення повного (при первинному набутті) чи мінімального (при підтвердженні набутого статусу суб`єкта підприємницької діяльності до 01.07.2004р.) комплексу дій шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки (документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до ЄДР та отримання свідоцтва про державну реєстрацію (документ встановленого зразка, який засвідчує факт внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію юридичної особи або ФОП.
03.03.2011р. набрав чинності Закон № 2390-VI від 01.07.2010р. «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання», яким внесені зміни до Закону № 755-IV від 15.05.2003р.
Пунктами 2-4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2390-VI від 01.07.2010р. було передбачено, що процес включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004р., завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004р., зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв.
Свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004р., після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними.
Водночас, пунктом 8 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» № 2390-VI від 01.07.2010р. визначено, що після закінчення передбаченого для включення відомостей до ЄДР строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004р., відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до ЄДР. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01.07.2004р., включаються до ЄДР з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004р., вважаються недійсними.
Таким чином, строк для включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких була проведена до 01.07.2004р., визначений пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2390-VI від 01.07.2010р., закінчився 03.03.2012р. При цьому, цей строк включення до ЄДР відомостей про фізичних осіб - підприємців, державна реєстрація яких проведена до 01.07.2004р., підлягав застосуванню виключно у випадках самостійного подання останніми реєстраційних карток державному реєстратору.
Натомість, відомості про фізичних осіб - підприємців, які самостійно не звернулись із відповідною заявою у строк, установлений пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2390-VI від 01.07.2010р., підлягали включенню до ЄДР на підставі інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій. Державні реєстратори, вносячи відомості про цих фізичних осіб - підприємців до ЄДР, зобов`язані були зробити відмітку про недійсність їхнього свідоцтва про державну реєстрацію.
25.04.2014р. набув чинності Закон України № 1155-VII від 25.03.2014р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до Єдиного державного реєстру».
Цим Законом положення п.2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України № 755-IV від 15.05.2003р. викладено в новій редакції, відповідно до якої усі діючі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 01.07.2004р., відомості про яких не включені до ЄДР, зобов`язані подати державному реєстратору відповідно до вимог ст.19 цього Закону реєстраційну картку для включення відомостей про них до ЄДР. Державний реєстратор після отримання від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний включити відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з ЄДР.
Крім цього, Законом України № 1155-VII від 25.03.2014р. виключено пункти 2-4 і 7-9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2390-VI від 01.07.2010р.
Основною метою таких змін є продовження процесу включення до ЄДР відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані до 01.07.2004р., та до цього часу не подали державному реєстратору про себе відомості.
Для досягнення цієї мети внесені зміни стосуються спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання, які дозволять проводити включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців до ЄДР.
Наведені зміни у процедурі адміністрування системи державної реєстрації фізичних осіб - підприємців не спростовують висновків щодо природи визначення статусу ФОП, а лише визначають регулювання діяльності уповноважених органів у відношенні до фізичних осіб, які мають намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, розпочату ними до 01.07.2004р., що підтверджується виконанням ними обов`язку подати реєстраційну картку або ж констатації відмови особи від набуття статусу ФОП шляхом неподання реєстраційної картки, що за змістом нормативних приписів мало наслідком відмову в заміні свідоцтва про державну реєстрацію на бланки нового зразка та внесення відмітки до ЄДР про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 01.07.2004р., вважаються недійсними. Таким чином, виключалася можливість законного здійснення підприємницької діяльності, а відтак отримання доходу від такої діяльності.
Отже, відсутність офіційного підтвердження в особи статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом України № 755-IV від 15.05.2003р., що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

За встановлених обставин у ОСОБА_1 є відсутнє офіційне підтвердження статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у визначеному законом порядку, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, а також можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом.

Окрім того, згідно висновків ДПС України позивач ОСОБА_1 не зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно усталеної судової практики як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

За таких обставин неврахування зі сторони відповідача ГУ ДПС у Львівській обл. вищевказаних висновків, а також рішень ДПС України, слід кваліфікувати протиправну бездіяльність щодо невиконання рішень ДПС України № 1213/6/99-00-08-06-01-06 від 10.01.2020р., № 10717/6/99-00-08-06-01-06 від 25.03.2020р., № 2353/6/99-00-06-02-01-06 від 01.02.2021р. про результати розгляду скарг, в частині зобов`язання привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 , із урахуванням висновків цих рішень.
При цьому будь-яких дійсних і вагомих причин, які б унеможливлювали виконання зазначених рішень ДПС України, відповідачем не наведено.

          Щодо обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів колегія суддів зазначає наступне.

          За приписами ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.
Справа в адміністративному суді може бути порушена за наявності між сторонами публічно-правового спору, оскільки у розумінні ст.4 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Такий спір характеризується, зокрема, тим, що у ньому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і такий спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ст.5 КАС України). 

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. 

Згідно з приписами ст.71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.
Статтею 72 цього Кодексу визначено, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація: що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій; від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та Національного банку України, від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів; за наслідками податкового контролю; для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена як така, що підлягає оприлюдненню відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку.
Згідно ст.74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, в порядку інформаційної взаємодії відповідно до пункту 41.2 статті 41 цього Кодексу.

Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затв. наказом Міністерства фінансів України № 5 від 12.01.2021р. (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин), є нормативно-правовим актом, який визначає правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Відповідно до вказаного Порядку:
п.2 розділу І - оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення облікових показників в ІКП, який ґрунтується на принципах бухгалтерського обліку; інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу;
          п.1 розділу ІІ - з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.
ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.
Під час проведення облікової операції в ІКП зазначається дата запису операції, зміст операції та/або документ, на підставі якого здійснюється запис.

З наведеного слідує, що метою відкриття та ведення органами ДПС особових рахунків за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, є облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. 
Аналіз наведених положень вказує на те, що облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДПС в ІКП за своєю юридичною природою не є тими діями суб`єкта владних повноважень, які породжують для платників податків будь-які правові наслідки. 
Отже, саме по собі відображення в інтегрованій картці платника відповідних даних не породжує для платника податків настання будь-яких юридичних наслідків та не впливає на його права і обов`язки.
Таким чином, дії відповідача по обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску в інтегрованій картці платника неможливо вважати його рішенням, дією чи бездіяльністю, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

Водночас, колегія суддів визнає, що Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» запроваджені способи оскарження рішень контролюючих органів - адміністративний та судовий, які повною мірою дають можливість платнику внеску захистити порушене право.
Звідси, в разі прийняття відповідачем відповідного рішення (зокрема, вимоги про сплату боргу) позивач вправі її оскаржити в установленому порядку.

Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату податкового боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.
          Таким чином, лише в разі невиконання податковим органом свого обов`язку щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом після скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в останнього виникає право на звернення до суду із відповідним позовом.

За таких умов колегія суддів вважає помилковими заявлені позовні вимоги щодо зобов`язання податкового органу виключити з інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегрованої картки платника ОСОБА_1 дані про наявність боргу (недоїмки) з єдиного соціального внеску за період з 01.01.2017р. по 31.12.2020р. в сумі 37788 грн. 74 коп. 
При цьому, наведена сума боргу не була відображена у скасованих вимогах про сплату боргу (недоїмки).

          Водночас, оскільки відповідачем допущено протиправну бездіяльність в частині виконання рішень ДПС України, тому належить зобов`язати ГУ ДПС у Львівській обл. провести виконання рішень ДПС України № 1213/6/99-00-08-06-01-06 від 10.01.2020р., № 10717/6/99-00-08-06-01-06 від 25.03.2020р., № 2353/6/99-00-06-02-01-06 від 01.02.2021р. про результати розгляду скарг, шляхом приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 , із урахуванням висновків цих рішень.
          На думку колегії суддів, саме такий спосіб захисту є правильним в розглядуваній ситуації.

Оцінюючи в сукупності наведене, колегія суддів приходить до переконливого та послідовного висновку про те, що заявлений позов є частково підставним та обґрунтованим, через що підлягає до часткового задоволення.

В порядку ст.139 КАС України та виходячи із результату апеляційного розгляду слід здійснити розподіл судових витрат.
При цьому, належить стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській обл. судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 908 грн., із застосуванням принципу визначення розміру судових витрат (виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог, який стосується часткового задоволення судом вимог немайнового характеру, за якого визначити у відсотковому відношенні суму судового збору є неможливо).
Також понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ГУ ДПС у Львівській обл.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права (незастосування закону, який підлягав застосуванню), що призвело до помилкового вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в повному обсязі, оскільки її висновки в частині повного задоволення позову не відповідають вимогам закону, а також виходячи із процесуальної неможливості усунути такі недоліки судового рішення шляхом його часткового скасування або зміни.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській обл. задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.12.2021р. в адміністративній справі № 380/10445/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений ОСОБА_1 позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській обл. щодо невиконання рішень Державної податкової служби України № 1213/6/99-00-08-06-01-06 від 10.01.2020р., № 10717/6/99-00-08-06-01-06 від 25.03.2020р., № 2353/6/99-00-06-02-01-06 від 01.02.2021р. про результати розгляду скарг, в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській обл. привести у відповідність облікові дані інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 , із урахуванням висновків цих рішень.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській обл. провести виконання рішень Державної податкової служби України № 1213/6/99-00-08-06-01-06 від 10.01.2020р., № 10717/6/99-00-08-06-01-06 від 25.03.2020р., № 2353/6/99-00-06-02-01-06 від 01.02.2021р. про результати розгляду скарг, шляхом приведення у відповідність облікових даних інформаційної системи органу доходів і зборів та інтегровану картку платника податків ОСОБА_1 , із урахуванням висновків цих рішень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місцепроживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській обл. (юридична адреса: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35; код ЄДРПОУ ВП 43968090) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДПС у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 25.03.2022р.