ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2022 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/4302/21		
Провадження № 22-ц/821/330/22		
категорія: 304070000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
учасники справи: 
позивач - комунальне підприємство «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3»;
відповідач -  ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року у справі за позовом комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у складі головуючого судді Годік Л. С., повний текст рішення складено 02 грудня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2021 року КП «Уманське РЕУ № 3» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.
Позовні вимоги мотивовано тим, що власником кв. АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . Згідно витягу із особового рахунку, відкритого на ім`я останнього квартира має загальну площу 60 м кв.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 за № 369 КП «Уманське РЕУ № 3» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій державного житлового фонду. Проте договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладений.
Позивач вказує, що надавав послуги відповідачу за місцем його проживання, оскільки проводилося технічне обслуговування та поточний ремонт мереж електропостачання та електрообладнання, освітлення місць загального користування, спожита електрична енергія у місцях загального користування вказаного будинку обліковувалася та щомісячно оплачувалася КП «Уманське РЕУ № 3»; надавалися послуги щодо обслуговування внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання, водовідведення, централізованого опалення, зливної каналізації, а також поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем. У позові зазначено, що відповідач вище перелічені надані послуги не оплачував у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Тобто, позивач виконав взяті на себе зобов`язання по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, проте відповідач порушив зобов`язання по повній та своєчасній оплаті послуг позивача в розмірі встановлених тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Уманської міської ради № 86 від 01.03.2018, заборгувавши 7465,56 грн з 01.04.2018 до 01.09.2021, у тому числі за три останні роки - 6493,46 грн.
Позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь КП «Уманське РЕУ № 3» борг в сумі 7465,56 грн та судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2270 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Уманське РЕУ № 3» заборгованість по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 6493,46 грн за період з 01.09.2018 по 01.09.2021. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Уманське РЕУ № 3» витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.
Рішення мотивоване тим, що факт відсутності договору про надання послуг, не є підставою для відмови в позові, а за відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , між сторонами склались фактичні договірні відносини, згідно яких позивач зобов`язувався надавати послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач своєчасно їх оплачувати. 
Суд дійшов висновку, що позивач виконував свій обов`язок по наданню послуг, якими відповідач користувався та зобов`язаний був своєчасно вносити плату за надані послуги, однак ним було порушено зобов`язання з їх оплати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи незаконним та необґрунтованим рішення Уманського міськрайонного суду від 02 грудня 2022 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач не отримував від позивача послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які зазначені в розрахунку тарифу, зокрема усіх, крім послуг з прибирання будинку та прибудинкової території та освітлення місць загального користування; а також вказував на те, що за такі послуги здійснював оплату (у т.ч. наперед). До того ж, відповідач у апеляційній скарзі зазначив, що за власний кошт купив руберойд на суму 472 грн та 3500 грн на ремонт даху.
Зазначає, що він договору з позивачем про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій не укладав, а позивач не надав жодного доказу, що він на протязі 2018-2021 років надав йому якусь послугу, а відповідач її отримав, але не оплатив.
Вважає, що суд першої інстанції протиправно розглядав справу без виклику сторін, та не дослідив обставини, що мають значення для справи.
17.03.2022 ОСОБА_1 надіслав клопотання про приєднання до матеріалів справи оригіналів доказів про сплату коштів, а саме розрахунку заборгованості за утримання житла по особовому рахунку НОМЕР_1 за період 2018 - 2021 (копію долучено до апеляційної скарги при її подачі) та розрахунки за комунальні послуги за квітень 2018 року - липень 2019 року (без зазначення виконавця даного розрахунку та дати його здійснення).
Позивач відзив на апеляційну скаргу не надсилав. 

Фактичні обставини справи

Згідно витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 , наданого КП «Уманське РЕУ № 3», вказаний особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 , відкрито на ОСОБА_1 . Квартира приватизована, кількість кімнат - три, житлова площа квартири - 36,00 кв. м, загальна площа - 60 кв. м (а.с. 10).
Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 01.09.2021 остання становить 7465,56 грн з 01.04.2018 по 01.09.2021, а за останні три роки - 6493,46 грн. (а.с. 8).
Перелік тарифів по наданню послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 12.03.2018 № 86, розрахунок тарифу послуг за 2018 - вересень 2021 років (а. с. 9, 41-43).
Рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 року № 369 позивача визначено надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за закріпленим за ним житловим фондом (а.с. 39).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення трек-номер 1800211274042, ОСОБА_1 отримав ухвалу про відкриття апеляційного провадження 20 березня 2022 року.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

У ст. 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).
За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За змістом п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з принципом диспозитивності (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 49 ЦПК України).
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами) визначено, що житлово-комунальні послуги, зокрема, поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) та послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послугивід 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з приписами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (як чинного на час виникнення спірних правовідносин, так і введеного в дію з 01.05.2019) споживач житлово-комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а управитель відповідно зобов`язаний вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.
Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» власник (споживач) зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в повному обсязі, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
У рішенні Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 зроблено правовий висновок щодо застосування положень п. 10 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносно відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати житлово-комунальних послуг та роз`яснено, що споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати за надані послуги. 
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 522/8173/14-ц.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що  ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та саме на його ім`я відкрито особовий рахунок (а.с. 8, 10).
За приписами ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (який діяв на момент виникнення відповідних правовідносин між сторонами), балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.
Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (який введено в дію з 01.05.2019) не містить поняття «балансоутримувача», натомість визначає лише «управителя багатоквартирного будинку», згідно якого це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.
Відповідно до ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями й управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).
Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».
Частиною 5 ст. 13 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.
На підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради від 27.07.2006 року № 369, КП «Уманське РЕУ № 3» призначене надавачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, зокрема і будинком АДРЕСА_2 . Зокрема КП «Уманське РЕУ №3» надає послуги з прибирання прибудинкової території, обслуговування і поточний ремонт димовентканалів, технічне обслуговування і поточний ремонт електромереж, поточний ремонт конструктивних елементів, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, каналізації, поточний ремонт внутрішньо будинкових систем теплопостачання, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем газопостачання, освітлення місць загального користування, а також послуги з дезінсекції та дератизації.
Отже, КП «Уманське РЕУ № 3» є управителем будинку АДРЕСА_2 та фактично надає вищевказані послуги, зокрема і відповідачу ОСОБА_1 .
Відносно доводів відповідача про те, що ним у будинку АДРЕСА_2 не отримується жодних послуг від позивача, то слід зазначити наступне.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (чинному на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.
Пунктом 6 ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (введеного в дію з 01.05.2019) виконавець зобов`язаний розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.
При цьому, факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги, що є порушенням умов договору в розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України, повинен бути зафіксований належним чином.
У разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Вказане право передбачене ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.
Аналогічні положення містить і ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», який введено в дію з 01.05.2019.
Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.
ОСОБА_1 не було надано жодного доказу на підтвердження того, що він чи будь-хто із жителів будинку АДРЕСА_2 з вересня 2018 року по даний час звертався до позивача у визначеному законом порядку щодо ненадання чи неналежного надання спірних послуг.
Тому суд першої інстанції вірно виходив з того, що КП «Уманське РЕУ № 3» надавало послуги належним чином у повному обсязі, відповідно до переліку затверджених послуг в межах тарифів.
Наводячи аргументи про відсутність заборгованості, ОСОБА_1 посилався на неотримання ним вказаних позивачем послуг, а також на те що він за власний кошт ремонтував дах.
Дійсно, в матеріалах справи міститься копії квитанцій, що свідчать про внесення ОСОБА_1 на користь позивача коштів у сумі 3500 грн на ремонт даху від 19.08.2015 (а.с. 61). Також, матеріали справи містять видаткову накладну від 13.09.2021 № 000448183 щодо купівлі руберойду (а.с. 63).
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на вказані документи у якості доказів неотримання послуг від позивача.
Такі доводи на переконання апеляційного суду є не належними.
Копія квитанції від 19.08.2015 на суму 3500,00 грн, на якій вказано «оплата ремонту даху», не відноситься до періоду, за який виникла заборгованість ОСОБА_1 перед КП «Уманське РЕУ № 3», оскільки з матеріалів справи та змісту позовної заяви, вбачається, що стягнення заборгованості позивачем визначено саме за надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які виникли згідно розрахунку позивача у період з 01.04.2018 по 01.09.2021.
Видаткова накладна від 13.09.2021 № 000448183 щодо купівлі руберойду складена друкованим методом. Наявність рукописного застереження, щодо придбання відповідного товару для «покриття даху над квартирою № 28 » не може слугувати доказом неналежного надання позивачем послуг.
Щодо доводів скаржника про невідповідність площі квартири, а саме нарахування комунальних платежів на площу 60 кв. м, а не 57,2 кв. м, то вони не підтверджені належними доказами.
Зокрема, відповідач на підтвердження площі своєї квартири посилається на довідку Черкаського об`єднаного бюро технічної інвентаризації № 63 за 21.12.1995. На ряду з цим, з витягу з особового рахунку відповідача № НОМЕР_1 вбачається, що загальна площа квартири ОСОБА_1 складає 60 кв. м. Крім того, виходячи саме із вказаної площі останнім була отримана житлова субсидія у 2018-2019 роках, для отримання якої ОСОБА_1 особисто надавав документи, в тому числі щодо площі квартири. Будь-яких інших належних доказів в підтвердження площі квартири АДРЕСА_1 в спірний період відповідачем надано не було.
Матеріали справи також не містять, а відповідачем не надавались акти-претензії неналежного виконання житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 18 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».
Отже, суд першої інстанції вірно встановив, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг управління багатоквартирним будинком, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні такі послуги, а друга - зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.
Тому, враховуючи наявність заборгованості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про її стягнення із ОСОБА_1 на користь КП «Уманське РЕУ № 3».
До того ж, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 260 ЦК України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 1 та. ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.
Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок про те, що той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.
За змістом рішення суду першої інстанції від 02 грудня 2021 року судом вірно застосовано позовну давність у спірних правовідносинах та присуджено стягнути з відповідача заборгованість за надані позивачем послуги не за увесь заявлений період (з 01.04.2018 по 01.09.2021), а в межах трирічного строку позовної давності - з 01.09.2018 по 01.09.2021.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Разом з тим вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача судового збору за подачу позову в порядку ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції не встановив наступного.
У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позовна заява містила вимогу щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача КН «Уманське РЕУ № 3» заборгованості з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у суму 7 465,65 грн за період з 01.04.2018 по 01.09.2021.
Проте, рішенням Уманського міськрайонного суду від 02 грудня 2021 року позов задоволено частково, та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 
КН «Уманське РЕУ № 3» заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території у межах строку позовної у суму 6 493,46 грн за період з 01.09.2018 по 01.09.2021. Але судові витрати покладені рішенням суду першої інстанції на відповідача у повному обсязі, що є порушенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України.
А, отже з врахуванням вказаного, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача слід було стягнути не всю суму судових витрат (2270 грн), понесених позивачем, а пропорційну частину (86,87%), а саме - 1 974, 40 грн.
Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 2 грудня 2021 року в частині стягнення судових витрат необхідно змінити, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь
КП «Уманське РЕУ № 3» сплачений судовий збір у сумі 1 974,40 грн, що є пропорційною сумою до задоволених позовних вимог.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні лише в частині судових витрат в суді першої інстанції тому апеляційний суд, у відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, не змінює їх розподіл за наслідками апеляційного перегляду.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року в частині стягнення судового збору змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Уманське ремонтно-експлуатаційне управління № 3» судовий збір у сумі 1974,40 грн.
В іншій частині рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 березня 2022 року.

Головуючий: Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак