Справа № 991/8339/21
Провадження 1-кс/991/258/22

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

27 січня 2022 року                                                                                 Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та

ВСТАНОВИВ:

1.До Вищого антикорупційного суду 10 грудня 2021 року надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБ України), що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
2.Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 10 грудня 2021 року справа передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 . Ухвалою слідчого судді від 13 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_3 було повернуто останньому з мотивів непідсудності вказаної скарги Вищому антикорупційному суду. Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 січня 2022 року вказану ухвалу слідчого судді було скасовано з мотивів того, що слідчий суддя не міг оцінити наявність чи відсутність підстав для здійснення судового контролю у цій справі, оскільки в доданих до скарги ОСОБА_3 матеріалах відсутня заява про вчинення кримінального правопорушення із якою останній звернувся до НАБ України. Після розгляду справи Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду скарга ОСОБА_3 надійшла до провадження слідчого судді 14 січня 2022 року.
3.Скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_3 30 листопада 2021 року через форму «Повідомлення про кримінальні правопорушення або необґрунтовані активи» подав до НАБ України заяву про те, що ректор Національної школи суддів України можливо вчинив у різні періоди часу злочини, передбачені статтями 191, 209, 364, 366-2, 366-3, 368-5, 369-2 КК України, а саме незаконно захопив прибережну захисну смугу Чорного моря в смт Форос АР Крим, незаконне будівництво по вул. Космонавтів, 10-а/10-б, легалізації цього майна, доходів від цього нерухомого майна та яхти. Вказані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були. Вважає, що таким чином НАБ України порушило свій обов`язок щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також щодо початку досудового розслідування.
4.Учасники судового розгляду надали такі пояснення.
4.1. ОСОБА_3 у скарзі висловив прохання здійснювати її судовий розгляд за його відсутності через карантинні заходи у м. Києві, доводи скарги підтримав. Додатково направив на адресу суду клопотання про розгляд скарги без його участі.
4.2.Національним антикорупційним бюро України явку представника не було забезпечено, однак надано пояснення. В письмових поясненнях зазначено, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення, а із заяви ОСОБА_3 не встановлено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
5.Оцінивши обставини, що викладені в скарзі та доданих до неї матеріалах, письмових поясненнях представника НАБ України, слідчий суддя приходить до таких висновків.
5.1.Оцінка скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення у Єдиний реєстр досудових розслідувань на предмет обґрунтованості передбачає вивчення: 1) наявності правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії (у даному випадку внести відомості до ЄРДР); 2) наявності встановленого законом строку вчинення певної дії; 3) наявності факту невиконання цього обов`язку у встановлений законом строк.
5.2.Під час судового розгляду встановлено, що 30 листопада 2021 року ОСОБА_3 через форму «Повідомлення про кримінальні правопорушення або необґрунтовані активи» подав до НАБ України 30 листопада 2021 року заяву про те, що ректор Національної школи суддів України можливо вчинив у різні періоди часу злочини, передбачені статтями 191, 209, 364, 366-2, 366-3, 368-5, 369-2 КК України, а саме незаконно захопив прибережну захисну смугу Чорного моря в смт Форос АР Крим, незаконне будівництво по вул. Космонавтів, 10-а/10-б, легалізації цього майна, доходів від цього нерухомого майна та яхти. Зміст вказаної заяви про кримінальне правопорушення слідчий суддя з`ясовує через словесне формулювання обставин, які, на думку заявника, свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а не лише з огляду на статті кримінального закону, якими виражається кримінально-правова кваліфікація діянь, яка була здійснена заявником самостійно. При цьому, слідчий суддя не може дослідити саму заяву про вчинення кримінального правопорушення, оскільки заявник не надав її для дослідження слідчому судді. Окрім того, будучи обізнаним із ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 січня 2022 року ОСОБА_3 не усунув недолік скарги, що є предметом розгляду, – не надав слідчому судді копію заяви про вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи засаду диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне здійснювати судовий розгляд на підставі наданих заявником документів. 
5.3.З огляду на встановлені обставини, слідчий суддя констатує порушення правил підсудності – сукупності специфічних характеристик кримінального провадження, яка визначає певний судовий орган, на який покладається обов`язок розгляду даного провадження.
5.4.Правила визначення предметної підсудності Вищого антикорупційного суду містяться у статті 33-1 КПК України. У частині 2 цієї статті вказано, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
5.5.За частиною першою статті 33-1 КПК України до підсудності Вищого антикорупційного суду віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
5.6.Правила визначення підслідності, що визначені частиною п`ятою статті 216 КПК України умовно можна поділити на наступні: за суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України); за розміром предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди (п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України); за «адресатом активного підкупу чи впливу» (п. 3 ч. 5 ст. 216 КПК України). Відтак, для того, щоб слідчий суддя Вищого антикорупційного суду мав повноваження здійснювати розгляд будь-яких скарг чи клопотань належить встановити, зокрема, наявність одного із критеріїв, які пов`язані із умовами, які визначені у вищевказаній частині п`ятій статті 216 КПК України. В ході здійснення підготовчої діяльності до судового розгляду цієї скарги слідчий суддя констатував, що відсутній будь-який критерій, що зазначений у частині п`ятій статті 216 КПК України.
5.7.Слідчий суддя додатково наголошує на тому, що коли із загального змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що кримінально-правова кваліфікація є очевидно неправильною та спрямована на те, щоб штучно «забезпечити» підсудність Вищого антикорупційного суду, такі дії не можуть залишатися поза увагою.
5.8.Загальною характеристикою групи злочинів у сфері службової діяльності, про імовірне вчинення яких ректором Національної школи суддів веде мову ОСОБА_3 , є заподіяння шкоди тим інтересам, суспільним відносинам, благам, задля підтримання яких у нормальному стані запроваджена посада відповідної особи, а сама вона наділена службовими повноваженнями. Також необхідно відзначити, що у рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 про офіційне тлумачення частини другої ст. 164 КК України 1960 року (справа про службових осіб підприємств, установ та організацій) від 30 жовтня 2003 року № 18-рп/2003 зазначається, що діяння, які становлять об`єктивну сторону службових злочинів (за винятком давання хабара) пов`язані зі службовою діяльністю службових осіб, порушенням ними функціональних обов`язків. Діяння, що становлять їх об`єктивну сторону, завжди вчиняються всупереч інтересам служби, тобто є незаконними і такими, що суперечать цілям і завданням, заради яких функціонує апарат управління відповідних органів, підприємств, установ та організацій і для виконання яких службові особи цих апаратів наділяються певними повноваженнями. Слідчий суддя враховує позицію, що сформульована в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 грудня 2020 року по справі № 299/2144/17. Так, в ній зазначено, що виходячи з буквального розуміння змісту п. 3 примітки ст. 364 КК України істотна шкода може мати виключно матеріальний вимір і перераховуватися в матеріальний еквівалент. При цьому, істотна шкода, про яку йдеться вище, повинна піддаватися грошовій оцінці та не викликати сумніву (див. постанову Верховного Суду України від 27 жовтня 2016 року в справі № 5-99кс16).
6.Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді. Отже, належним процесуальним реагуванням на вищезгадані порушення буде повернення скарги. Оскільки ця обставина була встановлена в ході судового розгляду, то кримінальний процесуальний закон не дає вказівок слідчому судді щодо порядку дій, які повинні бути вчинені. За ситуації нормативного не врегулювання, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про те, що належним процесуальним реагуванням буде постановлення ухвали про закриття провадження за скаргою. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, що міститься у постанові від 19 лютого 2019 року по справі № 569/17036/118.
7.Таким чином, під час судового розгляду скарги ОСОБА_3 та доданих до неї матеріалів встановлено, що її було подано до Вищого антикорупційного суду з порушенням правил предметної підсудності, що визначені у ст. 33-1 КПК України. Таке порушення вимог кримінального процесуального закону унеможливлює її подальший розгляд та вимагає закриття провадження за скаргою.

Керуючись вищенаведеним та на підставі статей 33-1, 304 КПК України слідчий суддя 

ПОСТАНОВИВ:

1.Провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань – закрити.

2.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                         ОСОБА_5