СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року                           м. Харків                      Справа № 922/1590/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І. , суддя  Тихий П.В.

секретар судового засідання – Євтушенко Є.В.,

за участю:
від позивача за первісним позовом– керівник Воротинцев Ю.Ю.,
від відповідача за первісним позовом – адвокат Кравець В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" (вх. №3069 Х/1) 
на рішення господарського суду Харківської області від 02.09.2021 (суддя Жигалкін І.П., ухвалене в м. Харків 02.09.2021 об 11:44 год., повний текст складено 13.09.2021) 
у справі № 922/1590/21
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек", м. Харків, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", смт. Бабаї, Харківська область,
про стягнення 147684,76 грн.
та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс", смт. Бабаї, Харківська область,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек", м. Харків, 
          про стягнення 137581,47 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" про стягнення 147984,76 грн., з яких: 136680,36 грн. - основний борг за договором на транспортно – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11; 8684,19грн. - інфляційні витрати; 2050,21 грн. - 3% річних. 

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між сторонами спору укладено договір на транспортно – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11. 
Позивач зазначає, що згідно актів надання послуг ТОВ "Зерно-Тек" надано ТОВ "Украгроресурс" послуг на суму 3116534,72 грн.
Позивач посилається на те, що ТОВ "Украгроресурс" свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконало, а саме не сплатило на користь ТОВ "Зерно-Тек" 136680,36 грн. заборгованості, що на думку позивача, підтверджується актами надання послуг, випискою по рахунку, а також підписаним сторонами актом звірки взаємних розрахунків № 497 за період з 01.01.2020 по 17.12.2020. Враховуючи неналежне виконання                                              ТОВ "Украгроресурс" умов договору, позивачем також нараховано до стягнення: 8684,19грн. - інфляційних витрат, 2050,21 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.04.2021 у даній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" звернулося до господарського суду Харківської області з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек" про стягнення суми збитків по договору №11 від 28.07.2020 на транспортно-експедиційне обслуговування у розмірі 137581,47 грн.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ТОВ "Украгроресурс" посилається на те, що 30.07.2020 між сторонами на підставі заявки – транспортної інструкції №1 від 28.07.2020 підписано додаткову угоду №1 до договору на транспортно – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11, у відповідності до якої, ТОВ "Украгроресурс" доручив, а ТОВ "Зерно-Тек" прийняло на себе зобов`язання за рахунок замовника організовувати транспортно – експедиційне обслуговування перевезення по Укрзалізниці вантажу – пшениці 3-го класу, 347,7 т., у вагонах зерновозах з власного парку філії «ЦТЛ» АТ «Укрзалізниці» з аукціону Prozorro продажі. Відвантаження пшениці здійснено ТОВ "Зерно-Тек" у п`ять вагонів: №95833281, № 95792032, № 95344669, № 95292603, № 95668232, про що свідчить залізнична накладна від 08.08.2020 №44926418.
ТОВ "Украгроресурс" зазначає, що немаючі інформації про прибуття вантажу 09.08.2020 між сторонами спору підписано акт надання послуг № 45. Відправлення № 44926418 знайшлося пізніше, у період з 15.08.2020 по 18.08.2020. 
ТОВ "Украгроресурс" зазначає, що згідно реєстру вивантаження транспортних засобів партії товару за договором поставки №60420520 від 20.07.2020, складеного 18.08.2020, вагон № 95668232, який було завантажено на 69900 кг прибув із вагою 46590 кг, тобто на 23310 тон менше, ніж було завантажено.
ТОВ "Украгроресурс" зазначає, що з урахуванням цін на пшеницю 3-го класу, згідно договору поставки № 60420520 від 20.07.2020, на виконання якого здійснювалось перевезення, втрати складають 137581,47 грн.
ТОВ "Украгроресурс" посилаючись на ст. 314 ГК України, вважає, що завдані збитки  повинен відшкодовувати експедитор - ТОВ "Зерно-Тек".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.06.2021 прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у справі №922/1590/21 первісний позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек" суму у розмірі 139300,57 грн. (136680,36 грн. - основний борг; 2050,21 грн. - 3% річних), а також суму судового збору у розмірі 2141,13 грн.
В частині стягнення по первісному позову грошової суми у розмірі 8684,19 грн інфляційних втрат відмовлено.
В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек" про стягнення 137581,47 грн. відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення місцевий господарський суд встановив, що матеріалами справи доводиться факт надання спірних послуг відповідачу за первісним позовом, факт перевезення та отримання вантажоотримувачем (замовником) вантажу не заперечується відповідачем за первісним позовом, сторонами складені документи (акти надання послуг, акт взаєморозрахунків), які є підставою для оплати.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення спірної суми за первісним позовом, як плати за надані позивачем (експедитором) послуги. Місцевий господарський суд встановив, що первісні позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Місцевий господарський суд визнав обґрунтованими позовні вимоги ТОВ “Зерно-Тек” про стягнення з відповідача за первісним позовом 2050,21 грн. - 3% річних, враховуючи встановлений факт неналежного виконання ТОВ "Украгроресурс" умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11 в частині оплати за послуги транспортно – експедиторського обслуговування, пов`язаних з організацією перевезення.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісних позовних вимог, у частині стягнення з відповідача за первісним позовом ТОВ "Украгроресурс" індексу інфляції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом суд першої інстанції встановив, що п. 2.2.10 договору на транспортно – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11 встановлено, що замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт. У разі незгоди замовника з актом, він зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня його отримання направити / надати експедитору лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання. У разі невручення даного листа в зазначений термін, послуги вважаються наданими експедитором якісно і в повному обсязі, а акт виконаних робіт вважається акцептованим. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що після встановлення обставин та наявної інформації у замовника щодо втрат у розмірі 21,532тон пшениці під час перевезення за маршрутом ст. Балаклія Південна залізниці – станція призначення – Миколаїв вантажний Одеська залізниця, за залізничною накладною №44926418, замовник нехтуючи умовами п. 2.2.10, 3.9 договору № 11 на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.07.2020 не звернувся до експедитора з жодним запереченням щодо підписаного акту №45 від 09.08.2020, не звернувся до експедитора з повідомленням у письмовому вигляді щодо врегулювання даного питання, а також не звернувся до експедитора для надання пояснень.
Суд першої інстанції встановив, що в матеріалах справи наявний акт звірки за №497 за період 01.01.2020 по 17.12.2020 взаємних розрахунків, згідно з яким ТОВ “Украгроресурс” погодився щодо наявного боргу перед ТОВ “Зерно-Тек” у розмірі 136680,36грн. Місцевий господарський суд встановив, що даний акт підписаний станом на 17.12.2020, тобто через чотири місяці після встановлення обставин щодо недостачі.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено суду належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у спірних вагонах сталась з вини відповідача за зустрічним позовом, а відтак, згідно з наявних в матеріалах справи доказів, вбачається, що не експедитор та не замовник, а залізниця повинна відшкодувати збитки, завдані незбереженням вантажу під час його перевезення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою на рішення господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у справі №922/1590/21, в якій просить зазначене рішення скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Зерно-Тек" 139300,57 грн. та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову і ухвалити нове рішення, відповідно до якого у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

На думку апелянта суд першої інстанції, задовольняючи первісний позов, дійшов помилково висновку, оскільки не врахував, що укладеним між сторонами договору на транспортне – експедиційне обслуговування №11 від 28.07.2020 передбачено, що остаточний розрахунок за надані послуги здійснюється згідно виставленого рахунку в день отримання замовником копій залізничних накладних на відвантажені вагони.
ТОВ "Украгроресурс" зазначає, що експедитором не подано доказів щодо надання замовникові копій залізничних накладних, а отже у ТОВ "Украгроресурс" відповідно до  п. 4.3 договору відсутній обов`язок здійснювати розрахунок за надані експедитором ТОВ “Зерно-Тек” послуги.
Апелянт вважає, що підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків не свідчить про визнання товариством своєї заборгованості.
Щодо зустрічних позовних вимог апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку, що залізниця повинна відшкодувати збитки, оскільки ТОВ "Украгроресурс" уклав договір з експедитором, а експедитор залучив до виконання договору іншу особу – залізницю.
Апелянт зазначає, що акт надання послуг №45 від 09.08.2020 ним підписано до виявлення нестачі вантажу.
На переконання апелянта, в силу приписів ст.ст. 932,934 ЦК України, п. 3.9 договору, відповідальним за відшкодування збитків ТОВ "Украгроресурс" за зустрічним позовом є експедитор  - ТОВ “Зерно-Тек”.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя – Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І, суддя Тихий П.В.

Східним апеляційним господарським судом отримано від ТОВ “Зерно-Тек” відзив на апеляційну скаргу (вх. 13293), в якому позивач за первісним позовом просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.
На думку ТОВ “Зерно-Тек”, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задовольняючи позовні вимоги за первісним позовом, адже наявні у матеріалах справи докази у сукупності свідчать про неналежне виконання  ТОВ "Украгроресурс" умов договору зі сплати заборгованості за надані послуги. 
Позивач за первісним позовом вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що ТОВ “Зерно-Тек” має відшкодувати ТОВ "Украгроресурс" збитки, адже нестача вантажу є наслідком протиправних дій третіх осіб, а тому на переконання позивача відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу (вх. 13293) ТОВ “Зерно-Тек” просить долучити до матеріалів справи у якості додаткових доказів роздруківки з електронної пошти ТОВ “Зерно-Тек”, які підтверджують направлення позивачем за первісним позовом 08.08.2020 на офіційну електрону пошту ТОВ “Украгроресурс” відповідних електронних залізничних накладних згідно договору №11 від 28.07.2020.

28.12.2021 Східним апеляційним господарським судом отримано від ТОВ “Зерно-Тек” клопотання про долучення додаткових доказів (вх. №15120), в якому позивач за первісним позовом просить долучити до матеріалів справи додаткові докази надіслання експедитором на адресу замовника рахунків на оплату наданих послуг згідно договору №11 від 28.07.2020.

У судовому засіданні 10.01.2022 представник апелянта, ТОВ "Украгроресурс" підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Представник ТОВ “Зерно-Тек” просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів розглянувши клопотання ТОВ “Зерно-Тек” про долучення додаткових доказів, яке міститься у відзиві на апеляційну скаргу (вх. 13293) дійшла до наступних висновків.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи.
Частиною 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено,  що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
Оскільки дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосуються подання доказів, вирішується судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання (стаття 182 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заперечення відповідача, мають бути подані позивачем одночасно з поданням позову в рамках підготовчого провадження, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.
У свою чергу, статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а відповідач  свої заперечення, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і в даному випадку саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою.
Колегія суддів встановила, що додаткові докази, які додані до відзиву на апеляційну скаргу позивачем за первісним позовом до суду першої інстанції не подавались, підстав неможливості їх подання до суду першої інстанції позивачем за первісним позовом не зазначено. В матеріалах справи відсутні будь які докази, на підставі яких можливо встановити, що позивач за первісним позовом повідомляв суд першої інстанції про існування таких доказів.
За таких обставин колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання позивача за первісним позовом про долучення додаткових доказів, роздруківки з електронної пошти ТОВ “Зерно-Тек”, які підтверджують направлення позивачем за первісним позовом 08.08.2020 на офіційну електрону пошту ТОВ “Украгроресурс” відповідних електронних залізничних накладних згідно договору №11 від 28.07.2020.

Колегія суддів розглянувши клопотання позивача за первісним позовом про долучення додаткових доказів (вх. №15120 від 28.12.2021) дійшла до наступних висновків.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 у даній справі встановлено сторонам строк до 16.11.2021 для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень.
Тобто процесуальний строк встановлений судом.

Право на вчинення процесуальних дій учасником провадження у справі втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги, клопотання і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 118 ГПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку.

Враховуючи, що відзив на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом подав до суду апеляційної інстанції 16.11.2021, у строк встановлений в ухвалі Східного апеляційного господарського суду, тобто ТОВ «Зерно-Тек» був обізнаний про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Украгроресурс». З клопотанням про долучення додаткових доказів (вх. №15120) позивач за первісним позовом звернувся 28.12.2021. З клопотанням про поновлення пропущеного встановленого процесуального строку ТОВ «Зерно-Тек» не зверталося. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для залишення клопотання про долучення додаткових доказів (вх. №15120 від 28.12.2021) без розгляду, відповідно до ст. 118 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Фіксація судових засідань апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст. 222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні представників, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

28.07.2020 між ТОВ “Украгроресурс” в особі директора Яковенко Н.О. (замовник) та ТОВ “Зерно-Тек” в особі директора Воротинцева Ю.Ю. (експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування від №11 (надалі - договір), згідно умов якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника надати замовнику послуги з транспортно-експедиційного обслуговування (далі - ТЕО), пов`язаного з навантаженням, сертифікацією, митним оформленням, організацією перевезення зернових, зернобобових, олійних культур і продуктів їх переробки (надалі по тексту “вантаж”), залізничним транспортом при здійсненні перевезень всередині України та / або на експорт (імпорт), за реквізитами замовника. Платою Експедитора є кошти, сплачені замовником експедитору за належне виконання договору. У плату (винагороду) експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. (п.1.1 договору).
Згідно п. 1.2. договору умови транспортно-експедиційного обслуговування оговорюються сторонами в заявках - транспортних інструкціях щодо заповнення залізничних накладних (додаток №1), і додаткових угодах. Заявка - транспортна інструкція щодо заповнення залізничних накладних та додаткова угода є невід`ємними частинами цього договору. Допускається отримання заявки транспортної - інструкції щодо заповнення залізничних накладних та додаткової угоди по факсимільному зв`язку або електронною поштою (E-mail) з обов`язковим подальшим обміном оригіналами таких документів підписаними уповноваженими особами замовника.
Відповідно до п. 2.1.1 договору експедитор зобов`язаний організовувати перевезення вантажів замовника залізничним транспортом та надати інші транспортні послуги, як самостійно так і шляхом підписання відповідних договорів з дирекціями залізниць України або іншими юридичними особами від свого імені та за рахунок замовника за оптимальною транспортною схемою. Станції (пункти) відправлення, призначення, найменування і кількість продукції, що відвантажуються, визначаються на підставі заявки замовника.
Згідно з п. 2.2.1 замовник зобов`язаний не пізніше п`яти днів до початку навантаження направити експедитору письмову заявку із зазначенням: найменування елеватора, КХП, ККЗ та станції відправлення, планових обсягів перевезень, термінів початку і закінчення навантаження, найменування станції призначення і одержувача вантажу та інші дані згідно додатку №1, а також інструкцію щодо заповнення залізничних накладних та перелік супровідних документів, що додаються до перевізних документів.
Замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт. У разі незгоди замовника з актом, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня його отримання, направити / надати експедитору лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання. У разі невручення даного листа в зазначений термін, послуги вважаються наданими експедитором якісно і в повному обсязі, а акт виконаних робіт вважається акцептованим (п. 2.2.10 договору). 
Між сторонами договору складено і підписано заявки – транспортні інструкції за №№1-11, на виконання яких укладено додаткові угоди за №1 від 30.07.2020, №2 від 30.07.2020, № 3 від 30.07.2020, № 3-1 від 11.08.2020, № 4 від 14.07.2020,  № 4-1 від 10.09.2020, № 6 від 18.08.2020, № 7 від 19.08.2020, № 9 від 07.09.2020, № 11 від 08.10.2020, на загальну суму 3116534,72 грн.
Між позивачем за первісним позовом (експедитор) та відповідачем за первісним позовом (замовник) підписані акти надання послуг від 08.08.2020 №44, від 09.08.2020 №45, від 10.08.2020 №47, від 14.08.2020 №51, від 17.08.2020 №52, від 22.08.2020 №57, від 25.08.2020 №58, від 26.08.2020 №59, від 26.08.2020 №60, від 27.08.2020 №61, від 01.09.2020 №65, від 11.09.2020 №78, від 12.09.2020 №80, від 12.09.2020 №81, від 16.10.2020 №92 щодо надання експедитором послуг на загальну суму 3116534,72грн. згідно умов договору (п.п.2.1.1.-2.1.22, 4.8.)
Згідно п.п.2.2.3, 4.3. договору замовник зобов`язаний здійснити експедитору оплату вартості наданих послуг на розрахунковий рахунок останнього в такій пропорції: 90% в якості передоплати згідно виставленого рахунку протягом 3 банківських днів, але у будь-якому випадку не пізніше ніж за 1 календарний день до дати початку перевезень, а 10% згідно виставленого рахунку в день отримання Замовником копій залізничних накладних на відвантажені вагони. 
У матеріалах справи містяться копії платіжних доручень: №6881 від 17.08.2020, №  6896 від 19.08.2020, № 6904 від 20.08.2020, № 6927 від 01.09.2020, № 6973 від 04.09.2020, № 6996 від 11.09.2020, № 7035 від 17.09.2020, № 7064 від 30.09.2020, № 7067 від 30.09.2020, № 7066 від 30.09.2020, № 7161 від 21.10.2020, № 7167 від 22.10.2020, № 7272 від 18.11.2020, № 6963 від 07.08.2020, № 6964 від 07.08.2020, №6868 від 10.08.2020, №6893 від 19.08.2020, на загальну суму 2979854,36 грн, в яких міститься посилання на відповідні рахунки (№45 від 13.08.2020, №48 від 18.08.2020, №49 від 19.08.2020, №11 від 28.07.2020, №61 від 10.09.2020, №11 від 28.07.2020, №61 від 10.09.2020, №68 від 08.10.2020, №35 від 30.07.2020, №37 від 31.07.2020, №36 від 31.07.2020, №343 від 12.08.2020).
Матеріали справи містять копію акту звірки за №497 взаємних розрахунків за період 01.01.2020 по 17.12.2020 за договором, згідно якого вбачається, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ “Зерно-Тек” та за даними бухгалтерського ТОВ “Украгроресурс” на 17.12.2020 заборгованість на користь ТОВ “Зерно-Тек” 136680,36 грн.
Даний Акт скріплено печатками та підписами директора Яковенко Н.О. (замовник) та директора Воротинцева Ю.Ю. (експедитор). 
З метою досудового врегулювання спору, на юридичну та фактичну адреси замовника 17.02.2021 за вихідним №4/02-2021 позивачем за первісним позовом направлялась претензія від 11.02.2021 за №1 з доказами на підтвердження зазначених вище обставин (відправлення АТ “Укрпошта” №6118402532915 – за юридичною адресою не вручене, №6118402532893 – за фактичною адресою (61080, м. Харків, пр-т Гагаріна, 201, офіси 303 і 311) вручене ще 18.02.2021).
Відповіді на претензію не надходило.
У судових засіданнях першої і апеляційної інстанції відповідач за первісним позовом проти наявності зазначеної суми боргу не заперечував.

Позивач за первісним позовом звернувся з відповідним позовом до суду першої інстанції в якому просив  стягнути з відповідача за первісним позовом 147984,76 грн., з яких: 136680,36 грн. - основний борг; 8684,19грн. - інфляційні витрати; 2050,21 грн. - 3% річних. 

Позивач за зустрічним позовом посилається на наступні обставини.
30.07.2020 позивачем та відповідачем на підставі заявки-транспортної інструкції № 1 від 28.07.2020 підписано додаткову угоду № 1 від 30.07.2020 до договору, за якою ТОВ “Украгроресурс” доручив, а експедитор прийняв на себе повноваження за рахунок замовника організувати транспортно-експедиційне обслуговування перевезення по Укрзалізниці вантажу пшениці 3-го класу, що перевозиться в вагонах зерновозах власного парку філії “ЦТЛ” АТ “Укрзалізниця” з аукціону Prozorro Продажі.
Вартість послуг з перевезення 1 метричної тони пшениці 3-го класу зі ст. Балаклія Південної залізниці, з ТОВ “Добробут” до станції призначення - Миколаїв вантажний Одеська залізниця, одержувач вантажу - ТОВ “Грінтур - Екс” (код 0581) становить 527,04 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ - 87,84, відповідно без податку на додану вартість - 439,20 грн.
Відвантаження пшениці здійснено експедитором у п`ять вагонів, про що 08.08.2020, складено залізничну накладну № 44926418 (далі - залізнична накладна або відправлення), вагони № 95833281, № 95792032, № 95344669, №95292603, № 95668232.
Відправником вантажу зазначено - TOB “Зернотек”. код ЄДРПОУ: 43213823, Харківська область, м. Харків, пр.-т. Льва Ландау, буд. 155-Б, офіс 303 (графа 1 залізничної накладної).
Одержувач: ТОВ “ Грінтур - Екс ”, код ЄДРПОУ: 25380435 (графа 4 залізничної накладної). Згідно графи 7 залізничної накладної: вантаж передається за договором 60420520. експортер ДП “Сантрейд”, у власність ДП “Сантрейд”, вагон слідує на ТОВ “Грінтур - ЕКС”
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що 09.08.2020 відповідачем за зустрічним позовом було надано на підписання та підписано акт надання послуг № 45, хоча інформації про прибуття вантажу позивачу за зустрічним позовом не було відомо. Так, останній посилається на те що, враховуючи сталу практику, згідно якої відправлення за напрямом Балаклія - Миколаїв вантажний Одеської залізниці надходять за 1-2 доби, позивачем за зустрічним позовом (відповідачем за первісним позовом) було підписано зазначений акт, хоча фактично послуга ще не була отримана.
Згідно Реєстру вивантаження транспортних засобів партії товару за договором поставки № 60420520 від 20.07.2020 р. складеного 18.08.20 вагон № 95668232, що був завантажений на 69900 кг. прибув із вагою 46590 кг.
ТОВ “Украгроресурс” посилається на п. 3.9 укладеного договору, у відповідності до якого, експедитор несе матеріальну відповідальність за недовантаження вантажу прибулого на станцію призначення зі справними запірно-пломбувальними пристроями і в непошкоджених вагонах у розмірі вартості (зазначеної в договорі купівлі-продажу або поставки, з вирахуванням діючої ставки на перевезення) відсутнього обсягу вантажу.
За залізничною накладною № 44926418 за маршрутом ст. Балаклія Південна залізниця - станції призначення - Миколаїв вантажний Одеська залізниця, втрати понад норму природного убутку склали 21,532 тон.
З урахуванням цін на пшеницю 3-го класу, згідно договору поставки №60420520 від 20.07.2020, на виконання якого здійснювалось перевезення, втрати складають - 137581,47 грн. 
Позивач за зустрічним позовом зазначає, що електронним листом від 01.10.2020  експедитор повідомив замовника, що факт нестачі вантажу було зафіксовано у присутності представників вантажовідправника, вантажоодержувача, перевізника, експертів ТПП і поліції та просив надати завірені копію договору або іншого документа, що підтверджує факт існування стосунків між ТОВ “Грінтур- ЕКС” та ДП “Сантрейд”.
Позивач за зустрінутим позовом, посилаючись на ст.130 Статуту залізниць України, вважає, що право на пред`явлення претензій до перевізника має відправник вантажу.
Саме відправники є стороною у разі складання комерційних актів згідно “Правил складання актів ”(стаття 129 Статуту залізниць), що затверджені наказом міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. № 334.
Як зазначає позивач за зустрічним позовом безпосередньо відповідач за зустрічним позовом мав здійснити необхідні дії для стягнення суми нестачі з перевізника, оформити необхідні документи, оскільки відправником вантажу за залізничною накладною № 44926418 є ТОВ “Зернотек”. 

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

За приписами статті 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.
Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.
Експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;
Клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору

Транспортне експедирування як вид господарської діяльності не може розглядатися окремо від перевезення, це комплекс заходів, які супроводжують процес перевезення вантажів на всіх його стадіях (сортування вантажів під час їх прийняття до перевезення, перевалка вантажів у процесі їх перевезення, облік надходження вантажів під час видачі вантажу тощо), і саме це дає підстави розглядати її допоміжним щодо перевезення видом діяльності. Тому кожна послуга, що надається експедитором клієнту, по суті є транспортною послугою.

Правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються главою 32 Господарського кодексу України та главою 64 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до ч. 2 ст. 908 ЦК України, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За приписами ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Згідно з частинами 1, 2 статті 306 ГК України, перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання, зокрема, автомобільними дорогами; суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.
Відповідно до частини 1 статті 307 ГК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання - це його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

ТОВ "Украгроресурс" в апеляційній скарзі зазначає, що експедитором не подано доказів надання замовникові копій залізничних накладних, а отже, на думку апелянта,  у ТОВ "Украгроресурс" відповідно до  п. 4.3 договору відсутній обов`язок здійснювати розрахунок за надані експедитором ТОВ “Зерно-Тек” послуги.
Колегія суддів дійшла висновків про безпідставність даних тверджень апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.
Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: належність, допустимість, та достовірність.

Так, відповідно до статі 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України визначене поняття допустимість доказів, яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України     наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до п. 1.2 договору, між сторонами складено і підписано заявки – транспортні інструкції за №1-11, на виконання яких укладено додаткові угоди за №1 від 30.07.2020, №2 від 30.07.2020, № 3 від 30.07.2020, № 3-1 від 11.08.2020, № 4 від 14.07.2020,  № 4-1 від 10.09.2020, № 6 від 18.08.2020, № 7 від 19.08.2020, № 9 від 07.09.2020, № 11 від 08.10.2020, на загальну суму 3116534,72 грн., в яких сторонами узгоджено умови перевезень, зокрема, вартість послуг.

Відповідно до п. 2.2.10 договору на транспортно – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11 замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт. У разі незгоди замовника з актом, він зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня його отримання направити / надати експедитору лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання. У разі невручення даного листа в зазначений термін, послуги вважаються наданими експедитором якісно і в повному обсязі, а акт виконаних робіт вважається акцептованим.

Між позивачем за первісним позовом (експедитор) та відповідачем за первісним позовом (замовник) підписані акти надання послуг від 08.08.2020 №44, від 09.08.2020 №45, від 10.08.2020 №47, від 14.08.2020 №51, від 17.08.2020 №52, від 22.08.2020 №57, від 25.08.2020 №58, від 26.08.2020 №59, від 26.08.2020 №60, від 27.08.2020 №61, від 01.09.2020 №65, від 11.09.2020 №78, від 12.09.2020 №80, від 12.09.2020 №81, від 16.10.2020 №92 щодо надання експедитором послуг на загальну суму 3116534,72 грн. згідно умов договору (п.п.2.1.1., 2.2.10).

Згідно п.п.2.2.3, 4.3. договору замовник зобов`язаний здійснити експедитору оплату вартості наданих послуг на розрахунковий рахунок останнього в такій пропорції: 90% в якості передоплати згідно виставленого рахунку протягом 3 банківських днів, але у будь-якому випадку не пізніше ніж за 1 календарний день до дати початку перевезень, а 10% згідно виставленого рахунку в день отримання замовником копій залізничних накладних на відвантажені вагони. 

Колегія суддів встановила, що між сторонами спору у вищевикладених умовах договору погоджено порядок оплати вартості наданих послуг, який сторонами не дотримувався, виходячи з наявних у матеріалах справи платіжних доручень.

Відповідач здійснив оплату вартості наданих послуг не в повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями платіжних доручень: №6881 від 17.08.2020, №  6896 від 19.08.2020, № 6904 від 20.08.2020, № 6927 від 01.09.2020, № 6973 від 04.09.2020, № 6996 від 11.09.2020, № 7035 від 17.09.2020, № 7064 від 30.09.2020, № 7067 від 30.09.2020, № 7066 від 30.09.2020, № 7161 від 21.10.2020, № 7167 від 22.10.2020, № 7272 від 18.11.2020, № 6963 від 07.08.2020, № 6964 від 07.08.2020, №6868 від 10.08.2020, №6893 від 19.08.2020, на загальну суму 2979854,36 грн, в яких міститься посилання на виставлені позивачем за первісним позовом рахунки (№45 від 13.08.2020, №48 від 18.08.2020, №49 від 19.08.2020, №11 від 28.07.2020, №61 від 10.09.2020, №11 від 28.07.2020, №61 від 10.09.2020, №68 від 08.10.2020, №35 від 30.07.2020, №37 від 31.07.2020, №36 від 31.07.2020, №343 від 12.08.2020).
Відповідач у судових засіданнях не заперечував, що він не в повному обсязі оплатив вартість наданих послуг.

Матеріали справи містять копію акту звірки за №497 взаємних розрахунків за період з 01.01.2020 по 17.12.2020 за договором, згідно якого вбачається, що за даними бухгалтерського обліку ТОВ “Зерно-Тек” та за даними бухгалтерського обліку ТОВ “Украгроресурс” на 17.12.2020 заборгованість на користь ТОВ “Зерно-Тек” 136680,36 грн.
Даний Акт скріплено печатками та підписами директора Яковенко Н.О. (замовник) та директора Воротинцева Ю.Ю. (експедитор). 

Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.
Крім того, відповідач за первісним позовом не заперечує проти наявності у нього зазначеного у позові боргу.

Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2020 у справі № 916/499/20.

Колегія суддів оцінюючи у сукупності докази які містяться у матеріалах справи погоджується з висновком місцевого господарського суду про те,  що позивач за первісним позовом належним чином виконав свій обов`язок за договором на транспортне – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за первісним позовом частково сплатив вартість наданих послуг на суму 2979854,36 грн., за підписаними актами надання послуг на загальну суму 3116534,72 грн., відповідно до отриманих рахунків – фактур, посилання на які йдеться у вищеперелічених копіях платіжних доручень.
Посилання заявника апеляційної скарги на те, що не настав строк оплати спростовуються вищенаведеними доказами.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заборгованість ТОВ “Украгроресурс” перед ТОВ “Зерно-Тек” за надані послуги за договором на транспортно – експедиційне обслуговування від 28.07.2020 № 11 складає 136680,36 грн. 

В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:  1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;  2) зміна умов зобов`язання;  3) сплата неустойки;   4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 549 ЦК України передбачено:
1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з несвоєчасним виконанням ТОВ "Украгроресурс" своїх зобов`язань за договором на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.07.2020 № 11, ТОВ “Зерно-Тек” нарахувало на суму основного боргу штрафні санкції у вигляді 8684,19грн. - інфляційні витрати; 2050,21 грн. - 3% річних.
Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також встановлений факт неналежного виконання ТОВ "Украгроресурс" умов договору на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.07.2020 №11 в частині оплати за перевезення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 2050,21 грн. - 3% річних.

Щодо позовних вимог ТОВ “Зерно-Тек” стосовно інфляційних витрат у розмірі 8684,19 грн, колегія суддів зазначає наступне.
Рішенням господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у даній справі, в частині стягнення по первісному позову грошової суми у розмірі 8684,19 грн інфляційних витрат відмовлено.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ТОВ "Украгроресурс", просить переглянути оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог ТОВ “Зерно-Тек” за первісним позовом та в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "Украгроресурс" за зустрічним позовом. Тобто апелянт не просить переглянути оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні інфляційних витрат.
Відтак колегія суддів здійснює перегляд оскаржуваного рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги ТОВ "Украгроресурс".

Позивач за зустрічним позовом посилається на наступні обставини, 30.07.2020 позивачем та відповідачем на підставі заявки-транспортної інструкції № 1 від 28.07.2020 підписано додаткову угоду № 1 від 30.07.2020 до договору, за якою ТОВ “Украгроресурс” доручив, а експедитор прийняв на себе повноваження за рахунок замовника організувати транспортно-експедиційне обслуговування перевезення по Укрзалізниці вантажу пшениці 3-го класу, що перевозиться в вагонах зерновозах власного парку філії “ЦТЛ” АТ “Укрзалізниця” з аукціону Prozorro Продажі.
Відвантаження пшениці здійснено експедитором у п`ять вагонів, про що 08.08.2020, складено залізничну накладну № 44926418 (далі - залізнична накладна або відправлення), вагони № 95833281, № 95792032, № 95344669, №95292603, № 95668232.
Відправником вантажу зазначено: TOB “Зерно - Тек”. код ЄДРПОУ: 43213823, Харківська область, м. Харків, пр.-т. Льва Ландау, буд. 155-Б, офіс 303 (графа 1 залізничної накладної).
Одержувач: ТОВ “Грінтур - Екс”, код ЄДРПОУ: 25380435 (графа 4 залізничної накладної). 
Згідно графи 7 залізничної накладної: вантаж передається за договором 60420520. експортер ДП “Сантрейд”, у власність ДП “Сантрейд”, вагон слідує на ТОВ “Грінтур - Екс”
Згідно Реєстру вивантаження транспортних засобів партії товару за договором поставки № 60420520 від 20.07.2020 р. складеного 18.08.2020 вагон № 95668232, що був завантажений на 69900 кг. прибув із вагою 46590 кг.

ТОВ "Украгроресурс" вважає, що експедитором – ТОВ "Зерно-Тек" вчинено неналежне виконання умов договору № 11 на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.07.2020, а саме під час перевезення за маршрутом ст. Балаклія Південна залізниці – станція призначення – Миколаїв вантажний Одеська залізниця, за залізничною накладною №44926418 від 08.08.2020, здійснено втрату понад норму природного убутку  - 21,532тон.     
Згідно договору поставки №60420520 від 20.07.2020, на виконання якого здійснювалось перевезення, з урахуванням цін на пшеницю 3-го класу, втрати склали - 137581,47 грн.
Позивач за зустрічним позовом вважає, що саме експедитор - ТОВ "Зерно-Тек" несе відповідальність і повинен компенсувати завдані збитки ТОВ "Украгроресурс" у сумі 137581,47 грн.

Переглядаючи рішення господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у даній справі в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви колегія суддів встановила наступне.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України).

Пунктом 3.3 договору, встановлено, що вантаж замовника вважається доставленим без втрати, якщо різниця між масою, переданою до перевезення залізницею на станції відправлення та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норм природних втрат 0,5% (відповідно до «Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України», збірник № 4, розділ № 8, пункт 27). Загальна кількість нестачі (надлишку) вантажу визначається за результатами відправки всієї партії вантажу, заявленої до перевезення з однієї станції відправлення, розрахованої сумарно по кожному маршруту окремо.

Відповідно до п. 3.9 договору експедитор несе матеріальну відповідальність за недовантаження вантажу прибулого на станцію призначення зі справними запірно-пломбувальними пристроями і в непошкоджених вагонах у розмірі вартості (зазначеної в договорі купівлі-продажу або поставки, з вирахуванням діючої ставки на перевезення) відсутнього обсягу вантажу. Обсяг відсутнього вантажу визначається на підставі комерційного акта, акта загальної форми або акта ТПП країни вантажоодержувача, складеного в пункті вивантаження, одразу при розвантажуванні. У разі прибуття вагонів з недостачею понад норми природного убутку, замовник повинен на протязі однієї години повідомити письмово експедитора. Експедитор вживає заходів щодо «недовантажу».

Відповідно до накладної №44926418 від 08.08.2020 у вагоні № 95668232 встановлені запірно - пломбувальні пристрої, зокрема: № К499515, К499516.

18.08.2020 під час зважування вагону зерновоза № 95668232, який було відправлено ТОВ "Зерно-Тек" на адресу ТОВ "Грінтур - Екс" за накладною №44926418 від 08.08.2020, на території станції призначення – Миколаїв вантажний Одеська залізниця виявлена недостача вантажу – пшениці 3 класу у кількості 23310 кг., про що складено комерційний акт №415207/13б.
В комерційному акті зазначено, що під час огляду вагону № 95668232 виявлено: зліва за напрямком руху поїзду на 1-му та 2-му розвантажувальних люках запірно - пломбувальні пристрої (ЗПП) вантажовідправника: № К499515, К499516 відсутні, у наявності справні ЗПП № Х150127, К498558, які не відповідають даним зазначеним у перевізному документі.

Таким чином, з комерційного акту від 18.08.2020  №415207/13б вбачається, що замість пломб № К499515, К499516, які встановлені при відправлені вагону № 95668232, наявні інші запірно - пломбувальні пристрої: № Х150127, К498558, які не відповідають даним зазначеним у перевізному документі. 

Таким чином, відсутність на вагоні № 95668232 запірно - пломбувальних пристроїв, які встановлені на спірний вагон на станції відправлення та наявність на даному вагоні інших запірно-пломбувальних пристроїв свідчить про не можливість покладення відповідальності на ТОВ "Зерно-Тек", адже у відповідності до п. 3.9 договору експедитор несе матеріальну відповідальність за недовантаження вантажу прибулого на станцію призначення зі справними запірно-пломбувальними пристроями. Однак, на вагоні № 95668232 відсутні запірно - пломбувальні пристрої: № К499515, К499516, які були встановлені на станції відправлення вантажу.

Згідно п. 2.2.10 договору замовник зобов`язаний підписати акт виконаних робіт. У разі незгоди замовника з актом, він зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня його отримання направити / надати експедитору лист із зазначенням мотивованих причин відмови від підписання. У разі невручення даного листа в зазначений термін, послуги вважаються наданими Експедитором якісно і в повному обсязі, а акт виконаних робіт вважається акцептованим.

Після встановлення обставин та наявної інформації у замовника щодо втрату понад норму природного убутку у розмір 21,532тон під час перевезення за маршрутом ст. Балаклія Південна залізниці – станція призначення – Миколаїв вантажний Одеська залізниця, за залізничною накладною №44926418 від 08.08.2021, замовник нехтуючи умовами договору № 11 на транспортно-експедиційне обслуговування від 28.07.2020 не звернувся до експедитора з жодним запереченням щодо підписаного акту №45 від 09.08.2020, не звернувся до експедитора з повідомленням у письмовому вигляді щодо врегулювання даного питання, чи звернення до експедитора для надання пояснень.

В матеріалах справи наявний акт звірки за №497 за період 01.01.2020 по 17.12.2020 взаємних розрахунків, згідно з яким ТОВ “Украгроресурс” погодився щодо наявного боргу перед ТОВ “Зерно-Тек” у розмірі 136680,36грн. (а.с. 56), який не оспорюється жодною із сторін. Згідно наявної інформації даний акт підписаний станом на 17.12.2020, тобто через чотири місяці після встановлення обставин щодо нестачі.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними та допустимими доказами, що недостача вантажу у спірних вагонах сталась з вини відповідача за зустрічним позовом, а отже, відсутні підстави для задоволення зустрічної позовної заяви.

Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційна скарга  не підлягає задоволенню.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у справі                      № 922/1590/21 в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроресурс" на рішення господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у справі № 922/1590/21 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 02.09.2021 у справі № 922/1590/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено  20.01.2022.

Головуючий суддя                                                                    Т.Д. Геза

Суддя                                                                                          О.І. Терещенко  

Суддя                                                                                           П.В. Тихий