ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2022 року	Львів	Справа № 140/6816/21 пров. № А/857/22054/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідач –                                      Кушнерика М.П.,
суддів –                                                      Гінди О.М., Мікули О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу  управління Державної міграційної служби України у Волинській області на рішення  Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року, прийняте суддею Денисюк Р.С. в м.Рівне, за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/6816/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нововолинського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області  про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії, -

                                                       ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Нововолинського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області щодо скасування дозволу на імміграцію, зобов`язати відповідача скасувати рішення від 10.06.2021 № 0711450000079 про скасування дозволу на імміграцію в Україну.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу 03.02.2021 у відповідності до вимог Закону України «По правовий статус іноземців та осіб без громадянства» було видано дозвіл на імміграцію в Україну.
10.06.2021 відповідачем за наслідками проведеної перевірки прийнято рішення від 10.06.2021 № 0711450000079 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, на підставі п.1 ч.1 ст.12  Закону України «Про імміграцію», - подання особою неправдивих відомостей.
Позивач зазначає, що нею при подачі заяви на отримання дозволу на імміграцію не було подано жодного неправдивого документа, а неточності в анкетних даних прізвища та імені виникли в силу неправильного їх зазначення в офіційних документах, виданих уповноваженими на це органами. Вважає, що оскаржуване рішення прийнято всупереч вимогам Закону України «Про імміграцію» та Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою КМ України № 1983 від 26.12.2002 (далі - Порядок № 1983). 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Нововолинського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 10.06.2021 № 07114500000079 про скасування дозволу на імміграцію в Україну Скварці ОСОБА_2 .
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, з підстав порушення норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що за результатами проведеної перевірки документів, поданих позивачем для отримання дозволу на імміграцію було виявлено факт подачі неправдивих відомостей. Зокрема, нею було приховано факт видачі в Україні свідоцтва про шлюб, згідно якого в неї відбулася зміна прізвища. Тому у відповідності із вимогами Закону України «Про імміграцію», Порядку № 1983 відповідачем 10.06.2021 прийнято рішення № 0711450000079 про скасування дозволу на імміграцію.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити.
Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Поряд з цим зазначає, що апелянт не надав жодних доказів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до пункту 3 ч. 1 статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Республіки Польща та має паспорт НОМЕР_1 , дата видачі 08.01.2013.
11.06.2000 зареєстровано шлюб між громадянином України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_5 . Вказане підтверджується повторним свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_2 від 11.06.2000.
У копії повторного свідоцтва про одруження від 03.09.2008 прізвище дружини зазначено ОСОБА_6 .
З копії особової справи ОСОБА_1 за її заявою рішенням відповідача від 03.02.2021 було прийнято рішення про надання дозволу на імміграцію № 07114200044835.
10.06.2021 за результатами перевірки законності надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну від 03.02.2021, на підставі відповідного висновку, прийнято рішення № 0711450000079 про скасування зазначеного дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію в Україну".
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не надано суду доказів існування обставин,  що передбачені пунктом 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію в Україну", які б надавали йому підстави для скасування дозволу на імміграцію, а тому правомірно визнав протиправним та скасував рішення Нововолинського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 10.06.2021 № 07114500000079 про скасування дозволу на імміграцію в Україну.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до підпункту 6 частини 2 ст.4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-ІІІ (далі - Закон № 2491-ІІІ) дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема, батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти;
Статтею 12 Закону № 2491-ІІІ визначені підставі для скасування дозволу на імміграцію. Так, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 ( далі - Порядок № 1983).
У відповідності до п. 21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Пунктом 22 Порядку № 1983 встановлено, що для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 вказаного Порядку, для прийняття відповідного рішення вказаним органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Пункт 23 Порядку № 1983 ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.
Підставою для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію відповідач зазначив, що позивач при поданні заяви на отримання дозволу приховала свідоцтво про шлюб, внаслідок чого відбулася зміна її прізвища.
Позивач перебуває у шлюбі з громадянином України ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження з 2000 року.
В матеріалах особової справи № 425186000/2020 про надання дозволу на імміграцію в Україні громадянки Республіки Польща ОСОБА_1 містяться дані про її дівоче прізвища ( ОСОБА_7 ) та місце укладення шлюбу.
Таким чином, наявні дані про одруження із громадянином України ОСОБА_3 , з чого випливає, що в подальшому нею було змінено дівоче прізвище   ОСОБА_7 на прізвище чоловіка - ОСОБА_5 . 
Згідно з статтею 10 Закону № 2491-III дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв`язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або проти яких порушено кримінальну справу, якщо попереднє слідство за нею не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в`їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону № 2491-III, дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність.
Судом першої та апеляційної інстанції не встановлено, а відповідачем не доведено належними, допустимим доказами не наведено обставин, що при видачі позивачу 03.02.2021 дозволу на імміграцію, позивачем були надані свідомо неправдиві відомості, підроблені документи або документи, що втратили чинність стосовно неї, а не подання позивачкою копії свідоцтва про одруження в Україні за наявності інших документів, що дають можливість ідентифікувати особу, не може свідчити про подання особою свідомо неправдивих відомостей.
В рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 зазначено, що рішення суб`єкта владних повноважень повинні бути гарантією стабільності суспільних відносин, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відсутній факт подачі неправдивих відомостей позивачем при отриманні дозволу на імміграцію, а, відтак, спірне рішення Нововолинського міського відділу управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 10.06.2021 № 07114500000079 про скасування дозволу на імміграцію в Україну є протиправним та підлягає безумовному скасуванню.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Державної міграційної служби України у Волинській області - залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2021 року, у справі № 140/6816/21, – без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. І. Мікула