П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 489/6361/21	
Головуючий в 1 інстанції: Кирильчук О.І.
                                 
                    П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                      -             Джабурія О.В.
суддів                                           -             Вербицької Н.В.
 -             Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мікуліча Є.Р про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 10.09.2021 року серії ДПО18№811146, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА 
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

У вересні 2021 року до Ленінського районного суду м. Миколаєва звернувся ОСОБА_1 з позовної заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позивач просить скасувати постанову серія ДПО18 №811146 від 10 вересня 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.2 Правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 10 вересня 2021 року старшим лейтенантом патрульної поліції 2-ї роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мікулічем Євгеном Руслановичем було винесено спірну постанову серії ДПО18 №811146 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відповідно до змісту постанови, позивач 06 вересня 2021 року, близько 21:00 год. був зупинений працівниками поліції підчас керування транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTA FE» державний номерний знак НОМЕР_1 за, нібито, порушення Правил дорожнього руху, а саме: не ввімкнув покажчик повороту на перехресті вулиць Київська і Даля (або Генерала Карпенка), за що передбачена відповідальність ч.2 ст.122 КУпАП. В постанові місце зупинки транспортного засобу зазначено, як «Біла», в промові відповідача під час розгляду справи звучить вул. Генерала Карпенка, вважає, що місце зупинки транспортного засобу, з матеріалів справи та відеозапису встановити не можливо. За клопотанням позивача, розгляд справи по справі про адміністративне правопорушення було перенесено на 09 вересня 2021 року о 09:00 год. в приміщенні Управління патрульної поліції в Миколаївській області. За домовленістю, укладеною 07 вересня 2021 року у формі усного договору з фахівцями в області права – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , позивач прибув 09 вересня 2021 року за визначеним місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення, де в холі будівлі Управління патрульної поліції в Миколаївській області відповідач зажадав перевірити повноваження представників позивача та за відсутності такого підтвердження відмовився з ними спілкуватись. На прохання надати позивачу для ознайомлення службове посвідчення поліцейського, останнім було надано дозвіл на носіння та користування вогнепальною зброєю, який не містив напису «службове посвідчення». За клопотанням позивача про перенесення розгляду справи задля встановлення повноважень особи, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідач переніс розгляд справи на 10 вересня 2021 року. На отриманому «Повідомленні про запрошення до підрозділу патрульної поліції» позивач написав клопотання щодо розгляду справи в присутності його представників. 10 вересня 2021 року представники позивача, прибувши за місцем розгляду справи отримали відмову у продовженні розгляду справи за їх участі та справу було розглянуто за відсутності позивача. 14 вересня 2021 року позивач отримав спірну постанову рекомендованим листом №5450105467609, при цьому постанова складена на бланку, що вийшов з використання та не відповідає додатку 5, наказу МВС №1395 від 07 листопада 2015 року, де найменування пунктів в застарілому зразку немає графи щодо підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про ознайомлення з правами. В порушення вимог ст.283 КУпАП, постанова серії ДПО18 №811146 не містить відомостей щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис, а отже винесена з порушенням вимог чинного законодавства, ст.7 КУпАП та є нікчемною. Записані в тексті постанови цифри 3962, 1654, 3986 не несуть в собі назву технічного засобу. Щодо пояснення вчиненого позивачем правопорушення, зазначив, що він бачив, що позаду нього рухається екіпаж патрульної поліції та при здійсненні повороту ліворуч не тільки ввімкнув покажчик відповідного повороту, а й показав (про всяк випадок) поворот ліворуч рукою, проте інспектор не помітив його в темну пору доби. Вважає спірну постанову незаконною, винесеною з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому такою, що підлягає скасуванню.
Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, яким він заперечував проти задоволення позову з наступних підстав. Під час патрулювання 06 вересня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мікулічем Є.Р., разом з напарником було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме: водій транспортного засобу марки «HYUNDAI SANTA FE» державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті вул. Київська та вул. Біла, при повороті ліворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Після зупинки вказаного транспортного засобу на підставі ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» інспектор підійшов до водія, ким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підстави перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п.2.1 Правил на підставі ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» та п.2.4. «а» Правил. Водій законну вимогу поліцейського виконав. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: вимог пункту 9.2 «б» Правил, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Оскільки від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, в зв`язку з необхідністю отримати кваліфіковану правову допомогу, розгляд справи було перенесено до Управління патрульної поліції в Миколаївській області на 09.00 год. 09 вересня 2021 року, що підтверджується копією письмового запрошення до вказаного підрозділу від 06 вересня 2021 року з підписом про ознайомлення позивача. 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 з`явився до приміщення підрозділу патрульної поліції, але під час розгляду справи у позивача виникли додаткові питання правого характеру, які потребували з`ясування тому ОСОБА_1 заявив клопотання про перенесення розгляду справи ще на одну добу, яке інспектор Мікуліч Є.Р. задовольнив та призначив розгляд справи у будівлі Управління патрульної поліції в Миколаївській області о 09.00 год. 10 вересня 2021 року, що підтверджує копія запрошення до вказаного підрозділу від 09 вересня 2021 року за підписом про ознайомлення позивача. 10 вересня 2021 року ОСОБА_1 для розгляду справи не з`явився, що стало підставою для розгляду справи за відсутності позивача, відповідно до ст.268 КУпАП. Результатом розгляду справи було притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до вимог ст.285 КУпАП копію постанови було направлено позивачу за місцем проживання. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, відеозаписами з нагрудних відеореєстраторів патрульних поліцейських, відеозаписами наданими ОСОБА_1 . Факт скоєння правопорушення п.9.2 «б» Правил зафіксовано на відеозаписі під назвою « 06.09.2021 ч.1» в проміжок часу 01:41 - 02:16, де зображено, як транспортний засіб марки «HYUNDAI SANTA FE» державний номерний знак НОМЕР_1 , на перехресті здійснює поворот ліворуч, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. При цьому, даним відеозаписом також зафіксовано, що перед перехрестям встановлено знак 7.8 «Напрям головної дороги», який вказує напрямок головної дороги на перехресті - попереджає, що наближається перехрестя і водієві необхідно зайняти відповідне положення на проїзній частині та увімкнути покажчик повороту відповідного напрямку руху автомобіля. Відповідачем дотримано вимог ст.283 КУпАП та зазначено в фабулі спірної постанови службові відеореєстратори: « 3962», « 1654», « 3986» на яких зафіксовано спілкування інспектора з правопорушником на місці вчинення адміністративного правопорушення, а також спілкування з ним в приміщенні Управління патрульної поліції в Миколаївській області. Співробітники Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції отримують службові посвідчення в підрозділі кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, тож серія та номер документа відповідають закріпленій за цим органом (МКП). Опис бланку службового посвідчення Національної поліції України не містить жодних вимог щодо написання на ньому «Службове посвідчення». Вважає, що інспектор патрульної поліції врахував всі необхідні обставини при розгляді справи та виніс постанову відповідно до чинного законодавства на підставі належних та допустимих доказів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва позов задоволено частково. Відмовлено у задоволенні позовних вимог до інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мікуліча Євгена Руслановича. Позовні вимоги до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №811146 від 10.09.2021 року і закрито справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 1454 грн. 00 коп. судового збору. Повернуто ОСОБА_1 454 грн 00 коп. судового збору за квитанцією №25295 від 22.09.2021 року.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі 489/6361/21 від 08 листопада 2021 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з вимогами ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2021 року інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мікулічем Є.Р. винесено постанову серії ДПО18 №811146 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. 
Відповідно до зазначеної постанови, 06 вересня 2021 року о 21 год. 07 хв., в м. Миколаїв, Заводський район, вул. Київська вул. Біла, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI SANTA FE» державний номерний знак НОМЕР_1 та перед поворотом з вул. Київська на вул. Біла не увімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п.9.2 «а» Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.
Частиною 1 та 2 статті 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст.9 КУпАП).
Положеннями ст.245 КУпАП зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як випливає з вимогами п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Зі змісту ст.ст. 258, 276, 277 КУпАП вбачається, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 72 КАС України).
При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання регулює та визначає Закон України «Про дорожній рух».
Відповідно до статті 14 цього Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).
Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з пунктом 9.2. «а» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою.
Згідно з пунктом 9.2 «б» ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Пунктом 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 7 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Відповідно до вимог статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Також, колегія суддів звертає увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.
Представником Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на підтвердження факту скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху надано копію постанови серія ДП18 №811146 від 10 вересня 2021 року та відеозаписи за 06 вересня 2021 року, 09 вересня 2021 року та 10 вересня 2021 року відносно ОСОБА_1 . 
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.122 КУпАП за порушення п.9.2 «а» Правил дорожнього руху.
Проте, виходячи з наданих відповідачем відеофайлів, транспортний засіб ОСОБА_1 було зупинено та проведено розгляд справи за фактом порушення ним саме п.9.2 «б» Правил дорожнього руху, за змістом якого водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
          Інших доказів, які б свідчили про наявність у позивача вини у вчиненні адміністративного правопорушення на підтвердження факту порушення ОСОБА_1 п.9.2 «а» Правил дорожнього руху, за яке вона була притягнута до відповідальності матеріали справи не містять.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в цьому випадку відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії ДПО18 №622570 від 02.04.2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325; 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, інспектора Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мікуліча Є.Р про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 10.09.2021 року серії ДПО18№811146, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Кравченко К.В.    Вербицька Н. В.