ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2567/22 Справа № 212/9645/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів : Зубакової В.П., Остапенко В.О.
сторони справи :
позивач - ОСОБА_1 
відповідач- Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,
,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року, ухваленого суддею Пустовітом О.Г. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 29 листопада 2021 року,-
ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 (далі- Позивач ), в інтересах якого діє адвокат Карнаух Т.В., звернувся до суду з позовом до відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - Відповідач, АТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я при виконанні трудових обов`язків. 
В обґрунтування позову зазначив, що Позивач з 09.06.2003 р. по 07.10.2021 р. працював підземним кріпильником, підземним прохідником, ел. слюсарем черговим та з ремонту обладнання підземний, ш. Тернівська, АТ «Кривбасзалізрудком».
30 серпня 2007 року, згідно письмового наряду на 3 зміну (з 15.30 год. до 22.30 год.), виданому в.о. заступника начальника дільниці №2 Лещенко В.П., ланка прохідників у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повинні були виконувати роботи по бурінню шпурів. При виконанні монтажу пневматичного циліндру на пневматичному погрузчику ГП-0,25 ОСОБА_1 виконував роботи, знаходячись на бадді. При цьому він послизнувся, не втримавшись впав у баддю, вдарившись об її край лівою стороною тулуба. Внаслідок цього отримав травму 2 ребер.
Позивач був доставлений до відділення травматології КЗ «Міська клінічна лікарня № 2», йому був встановлений діагноз: «ЗТГ, перелом 9-10 ребер зліва. Травматичний гепопневмоторакс зліва. Підкожна емфізема». 
30 серпня 2007 року потерпілому була зроблена операція: торакоцентез, дренування плевральної полості зліва по Бюлау.
По факту трудового каліцтва 2 вересня 2007 року було складено «Акт розслідування нещасного випадку, що стався 30 серпня 2007 року о 21 годині 10 хвилин», причинами нещасного випадку визнано: Порушення трудової та виробничої дисципліни в частині допуску та виконання робіт на нестійкій поверхні. Порушення: п. 1.11.1. «Інструкція по охороні праці №3 для прохідника», п.п. 13.8, 13.9 «Інструкція по охороні праці №1 для усіх робочих підземних професій», п.п. 2.18.1, 2.18.2 «Посадова інструкція гірничого майстра шахтобудівного управління», додаток «Стандарт підприємства складання проектів організації робіт (ПОР) в структурних підрозділах ВАТ «Кривбасзалізрудком» (СТП 00191307.02-2002).
Крім того, 08 травня 2021 року з позивачем трапився нещасний випадок на підприємстві відповідача. 
З початку зміни ОСОБА_1 виконував роботу по ремонту та обслуговуванню запірної водяної арматури у клітьовому руддворі горизонту 1575 м шахти Тернівська. Приблизно о 2 годині 15 хвилин позивач вирішив перенести запірну арматуру по руддвору горизонту 1575 шахти Тернівська. Пересуваючись з східної клітьового руддвора позивач оступився, впустив запірну арматуру на підошву виробки та впав стороною тулубу на запірну арматуру.
Позивач проходив лікування з 08.05.2021 року по 01.06.2021 року у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. 
Згідно виписного епікризу №У-9892 йому встановлено діагноз: «Виробнича поєднана травма. 3акрита. Травма грудної клітини. Перелом 9-10 ребер ліворуч. Закрита травма черевної порожнини. Розрив селезінки».
По факту трудового каліцтва, що сталося 08 травня 2021 року, було проведено розслідування нещасного випадку 03 червня 2021 року та складено «Акт спеціального розслідування нещасного випадку». В п.5 Акту зазначено причини настання нещасного випадку: «Причина основна: організаційна: невиконання вимог інструкції охорони порушено п. 1.12.7.1 «Інструкції з охорони праці №41-2019 для підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування».
За висновком МСЕК від 30.01.2008 року серії ДНА-02 № 019392 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% та 3 група інвалідності первинно (травма 30.08. 2007 р.). 
Згідно довідки МСЕК від 10.03.2021 року серії 12ААА №059134 позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково (травма 30.08.2007 р.). 
За довідкою МСЕК від 08.09.2011 року серії 12ААА №059226 позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності, із них: 30% первинно по виробничій травмі 08.05.2021 р, 10% повторно по виробничій травмі 30.08.2007 р. Переогляд 01.09.2022 р.
Таким чином внаслідок отримання трудового каліцтва позивач став інвалідом, стан здоров`я його погіршився, він не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати лікування, для підтримання свого здоров`я. В зв`язку з каліцтвом змінилися образ та якість життя позивача, він не може працювати в повну силу, виконувати свої домашні обов`язки в повному обсязі. Це завдає йому моральних страждань. Позивач відчуває дискомфорт, його турбує біль в лівій стороні тулуба, обмеження рухів, періодичне наростання болю при фізичному навантаженні. Це не просто слова позивача - це висновки лікарів, що підтверджу виписками з його медичної карти.
Просив суд стягнути на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві з Відповідача - Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» 180 000,00 гривень.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків задоволені частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок в рахунок на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням на виробництві, без утримання податку з доходів з фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, а також витрати на правову допомогу в розмірі 3300 (три тисячі триста) гривень.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави - судовий збір в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок.
У решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі Відповідач, АТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, ставить питання про його скасування з ухваленням нового рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачеві ОСОБА_1 в задоволенні його позовних вимог.
При цьому, Відповідач, посилаючись на наявність вини самого Позивача у настанні 2-х нещасних випадків на виробництві, вважає, визначений судом до стягнення розмір моральної шкоди 130 000 грн. значно завищеним, таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також вимогам ст.23 ЦК України та сталій судовій практиці у справах з аналогічним предметом спору.
При цьому, скаржник зазначає, що Позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди, оскільки суду не надано висновків медичних установ, які б підтверджували факт перенесення Позивачем моральних страждань, а документи на які посилається Позивач лише підтверджують факт втрати ним професійної працездатності внаслідок отриманих виробничих травм і не є беззаперечними доказами заподіяння моральної шкоди.
Відповідач вважає, що висновок суду першої інстанції ґрунтується виключно на доводах представника позивача, при цьому належне обґрунтування відхилення доводів сторони Відповідача та доказів Відповідача, судом першої інстанції у рішенні не наведено, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення.
Окрім того, сторона Відповідача вважає, що стягнутий судом розмір судових витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю даної справи, оскільки справа не є складною, та не вимагає від адвоката багато часу для складення процесуальних документів.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Позивач працював 09.06.2003 р. по 07.10.2021 р. підземним кріпильником, підземним прохідником, ел. слюсарем черговим та з ремонту обладнання підземний, ш.Тернівська, АТ «Кривбасзалізрудком».
30 серпня 2007 року, під час виконання трудових обов`язків , а саме згідно письмового наряду на 3 зміну (з 15.30 год. до 22.30 год.), виданому в.о. заступника начальника дільниці №2 Лещенко В.П., ланка прохідників у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повинні були виконувати роботи по бурінню шпурів. При виконанні монтажу пневматичного циліндру на пневматичному погрузчику ГП-0,25 ОСОБА_1 виконував роботи, знаходячись на бадді. При цьому він послизнувся, не втримавшись впав у баддю, вдарившись об її край лівою стороною тулуба. Внаслідок цього отримав травму 2 ребер.
Позивач був доставлений до відділення травматології КЗ «Міська клінічна лікарня № 2», йому був встановлений діагноз: «ЗТГ, перелом 9-10 ребер зліва. Травматичний гепопневмоторакс зліва. Підкожна емфізема». 30 серпня 2007 року потерпілому була зроблена операція: торакоцентез, дренування плевральної полості зліва по Бюлау.
По факту трудового каліцтва 02 вересня 2007 року було складено «Акт розслідування нещасного випадку, що стався 30 серпня 2007 року о 21 годині 10 хвилин», причинами нещасного випадку визнано (п.5): Порушення трудової та виробничої дисципліни в частині допуску та виконання робіт на нестійкій поверхні. Порушення: п. 1.11.1. «Інструкція по охороні праці №3 для прохідника», п.п. 13.8, 13.9 «Інструкція по охороні праці №1 для усіх робочих підземних професій», п.п. 2.18.1, 2.18.2 «Посадова інструкція гірничого майстра шахтобудівного управління», додаток «Стандарт підприємства складання проектів організації робіт (ПОР) в структурних підрозділах ВАТ «Кривбасзалізрудком» (СТП 00191307.02-2002).
В пункті 6 АКТу зазначені особи дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку - прохідник ОСОБА_1 , гірничий майстер ОСОБА_4 та в.о. начальника дільниці № 2 ОСОБА_5 .. Нещасний випадок з прохідником дільниці № 2 ОСОБА_1 визнано пов`язаним з виробництвом та складено Акт за формою Н-1.
За висновком МСЕК від 30.01.2008 року серії ДНА-02 № 019392 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30% та 3 група інвалідності первинно (травма 30.08.2007р.). 
Крім того, 08 травня 2021 року з позивачем трапився нещасний випадок на підприємстві відповідача. З початку зміни ОСОБА_1 виконував роботу по ремонту та обслуговуванню запірної водяної арматури у клітьовому руддворі горизонту 1575 м шахти Тернівська. Приблизно о 2 годині 15 хвилин позивач вирішив перенести запірну арматуру по руддвору горизонту 1575 шахти Тернівська. Пересуваючись з східної клітьового руддвора позивач оступився, впустив запірну арматуру на підошву виробки та впав стороною тулубу на запірну арматуру.
Позивач проходив лікування з 08.05.2021 року по 01.06.2021 року у відділенні політравми КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР. Згідно виш епікризу № У-9892 йому встановлено діагноз: «Виробнича поєднана травма. 3акрита. Травма грудної клітини. Перелом 9-10 ребер ліворуч. Закрита травма черевної порожнини. Розрив селезінки».
По факту трудового каліцтва, що сталося 08 травня 2021 року, було проведено розслідування нещасного випадку 03 червня 2021 року та складено «Акт спеціального розслідування нещасного випадку». В п.5 Акту зазначено причини настання нещасного випадку: «Причина основна: організаційна: невиконання вимог інструкції охорони порушено п. 1.12.7.1 «Інструкції з охорони праці №41-2019 для підземного електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування».
В пункті 7 АКТу зазначені особи дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку - електрослюсар черговий та з ремонту обладнання підземний ОСОБА_1 , гірничий майстер ОСОБА_6 та начальник дільниці № 2 ОСОБА_7 . Нещасний випадок з прохідником дільниці №2 ОСОБА_1 визнано пов`язаним з виробництвом та складено Акт за формою Н-1.
Згідно довідки МСЕК від 10.03.2021 року серії 12ААА №059134 позивачу повторно встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково (травма 30.08.2007 р.). 
За довідкою МСЕК від 08.09.2021 року серії 12ААА №059226 позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності, із них: 30% первинно по виробничій травмі 08.05.2021 р, 10% повторно по виробничій травмі 30.08.2007 р. Переогляд 01.09.2022 р.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів виходив з того, що позивач працював на підприємстві відповідача та внаслідок нещасних випадків на виробництві отримав ушкодження, що призвело до втрати професійної працездатності, йому встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності, з яких: 30% первинно по виробничій травмі 08.05.2021 р, 10% повторно по виробничій травмі 30.08.2007 р., що пов`язано зі спричиненням йому фізичних і моральних страждань, тому він має право на відшкодування моральної шкоди, так як має місце факт заподіяння позивачеві моральної шкоди. 
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд взяв до уваги ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань позивача, ступінь втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва, який становить 40 %, наявність третьої групи інвалідності, глибину і ступінь його моральних страждань пов`язаних з фізичним станом здоров`я через отримані виробничі травми, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як і погоджується з визначеним до стягнення розміром моральної шкоди, стягнутої з Відповідача на користь Позивача, та не погоджується з доводами сторони Відповідача, щодо відсутності підстав для покладення обов`язку з відшкодування моральної шкоди за наявності вини самого Позивача на підприємство та завищеного розміру моральної шкоди, з огляду на наступне. 
Статтею 3 Конституції України передбачено, що Людина , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, провадиться згідно із законодавством про страхування від нещасного випадку. Це законодавство складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України від 23 вересня 1999 р. № 1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Закону України від 14 жовтня 1992 р. N 2694-XII "Про охорону праці", КЗпП України, а також законодавчих та інших нормативно-правових актів.
Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
За нормами статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).
Статтею 173 КЗпП України визначено , що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.
Доводи Відповідача про те, що позивач не навів доказів завдання йому моральної шкоди, а також про те, що у настанні нещасних випадків наявна вина самого Позивача були предметом розгляду судом першої інстанції та як правильно зазначив суд такі доводи не ґрунтуються на законі та спростовуються наведеними висновками суду, і не можуть бути прийняті до уваги, оскільки уже самим фактом стійкої втрати позивачем професійної працездатності з точки зору погіршення здоров`я, втрати важливих особистих здібностей, зміни життєвого укладу, необхідності лікування, веде до висновків про наявність моральної шкоди, що випливає з положень ст. 3 Конституції України та узгоджується з позицією Верховного Суду по даній категорії справ (постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2018 р. у справі № 212/754/18).
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої Позивачеві внаслідок стійкої втрати професійної працездатності через дві виробничі травми на підприємстві Відповідача, суд першої інстанції врахував обставини, які мають суттєве значення, зокрема: наслідків що наступили та які підтверджуються висновком МСЕК, медичним висновком лікарсько-експертної комісії, випискою-епікризом, випискою з медичної карти стаціонарного хворого, тривалість лікування позивача в медичних закладах, неузгодженість дій посадових осіб, що слугувало причиною настання нещасних випадків, та підтверджується Актами їх розслідування, психологічний стан позивача в момент нещасного випадку та тривалість його перебування в стресовій ситуації, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив до стягнення суму моральної шкоди 130 000,00 грн., з розміром, якої повністю погоджується і колегія суддів.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, дослідив укладений між сторонами договір про надання правової допомоги від 22.09.2021, детальний опис наданих адвокатом послуг, а також копію квитанції про оплату позивачем вказаних послуг в розмірі 5000 грн. та з урахуванням розгляду справи без виклику сторін, зменшив розмір витрат на правничу допомогу на 1700 грн. (представництво інтересів позивача в суді), визначивши до стягнення з Відповідача на користь Позивача 3300 грн.
Виходячи із положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.
З урахуванням того, що наданими суду документами підтверджено обґрунтованість, необхідний фактичний обсяг та співмірність витрат на правничу допомогу позивачем у цій справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації витрат в розмірі 3300 грн. на користь позивача за рахунок відповідача.
Доводи апеляційної скарги Відповідача не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального і процесуального права, не спростовують правильних висновків суду по суті спору та у значній мірі зводяться до переоцінки доказів у справі. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Частина 6 ст.141 ЦПК України передбачає, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін, підстав для перерозподілу судових витрат не має.
Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»  залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 23 березня 2022 року.

Головуючий:

Судді: