П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 лютого 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/4363/20	
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	
при секретарі –	Яценюк О.Р.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року по справі за позовом Міністерства оборони України, Військової академії (м. Одеса) до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти,-

В С Т А Н О В И В:
В травні 2020 року Міністерство оборони України та Військова академія (м. Одеса) (надалі – Академія) звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі – відповідач), в якому просили:
- стягнути з відповідача на користь Міністерства оборони України в особі Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 202594 (двісті дві тисячі п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 97 коп..
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідача було відраховано з числа курсантів у зв`язку з небажанням відповідача продовжувати навчання. Разом з поданням відповідного рапорту у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу витрати на утримання у закладі вищої освіти. Враховуючи, що відповідачем кошти у добровільному порядку не відшкодовуються, позивачі звернулись з позовом до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року позовні вимоги задоволені повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідача на підставі наказу Начальника академії від 20.07.2018 року №374 було зараховано на перший курс навчання до Академії, наказом від 20.07.2018 року №49-РС року відповідача призначено на посаду курсанта.
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 23.08.2018 року №176 відповідача призначено на посаду курсанта першого курсу навчання та з 23.08.2018 року зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами.
Також між відповідачем та Міністерством оборони України в особі начальника Академії укладено контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант», відповідно до якого відповідач зобов`язався добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням за час навчання в Академії у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Відповідачем подано рапорт про відрахування з числа курсантів у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. 
У вказаному рапорті відповідачем зазначено, що він попереджений про порядок відшкодування витрат на його утримання в Академії. 
Наказом начальника Академії від 19.12.2019 року №116-РС на підставі рапорту відповідача та протоколу Вченої ради Військової академії №3 від 28.10.2019 року із відповідачем розірвано вищевказаний контракт через небажання відповідача продовжувати навчання та солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби в запас. 
Також відповідача було виключено зі списків особового складу Академії та знято з усіх видів забезпечення із 19.12.2019 року та направлено в розпорядження Білгород-Дністровського ОМТЦК та СП для постановки на військовий облік.
Також, між Військовою академією та відповідачем затверджено графік добровільного погашення розстроченої заборгованості у сумі 202594,97 грн. у період з січня 2020 року до грудня 2021 року.
Наказом №213 від 03.11.2020 року командира Військової частини НОМЕР_1 військовозобов`язаний солдат запасу ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом.
10.11.2020 року відповідач звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про порушення клопотання про поновлення на навчанні.
12.01.2021 року відповідач звернувся з рапортом до командира роти про порушення клопотання про поновлення на навчанні. Рапорт погоджено командиром Військової частини НОМЕР_1 .
Згідно витягу з протоколу №9 засідання Вченої ради факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення від 21.05.2021 року ухвалено одноголосне рішення клопотати перед Вченою радою академії про поновлення громадянина ОСОБА_1 .
Згідно витягу з протоколу №8 засідання Вченої ради Військової академії від 28.05.2021 року ухвалено в результаті одностайного голосування розпочати процедуру поновлення на навчанні у Військовій академії (м. Одеси) громадянина ОСОБА_1 .
16.06.2021 року за №1/47/500 направлена телеграма Командувачу Сухопутних військ Збройних Сил України щодо поновлення громадянина ОСОБА_1 на навчанні.
24.06.2021 року Командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України погоджено поновлення відповідача на навчанні після ліквідації академічної заборгованості.
Листом від 10.08.2021 року ТВО начальника факультету підготовки спеціалістів військової розвідки та спеціального призначення повідомлено Військову академію, що кандидат на поновлення на навчання ОСОБА_1 під час ліквідації академічної заборгованості показав дуже низький рівень підготовки. За результатами складання заліку та захисту навчальної практики солдата ОСОБА_1 не було поновлено на навчанні. Вказане підтверджується аркушем успішності №21348, 21349.
Листом від 10.08.2021 року за №38/2/144 ТВО начальника Військової академії (м. Одеса) повідомив командира Військової частини НОМЕР_1 , що за результатами складання заліку та захисту навчальної практики солдата ОСОБА_1 не було поновлено на навчанні.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що після розірвання контракту з позивачем, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, у відповідача виник обов`язок відшкодування витрат пов`язані з його утриманням у зазначеному закладі вищої освіти, про що відповідач був обізнаний ще під час підписання контракту з позивачем. А тому невідшкодування позивачеві відповідачем коштів є протиправним.
В апеляційній скарзі апелянт, заперечуючи проти рішення суду першої інстанції, зазначає такі основі аргументи: 
- позивачами пропущено місячний строк звернення до суду з таким позовом, який, на думку апелянта, слід розраховувати з наступного дня після винесення наказу про його звільнення, тобто з 20.12.2019 року, і причин поважності пропуску такого строку позивачами не наведено;
- у довідці-розрахунку витрат, пов`язаних із утриманням відповідача в Академії не встановлений строк виконання зобов`язань по оплаті таких витрат;
- відповідач під час навчання отримував ще посадовий оклад військовослужбовця строкової служби та надбавку за вислугою років, а такі виплати не включаються до витрат на утримання курсантів у вищому навчальному закладі; 
- наведені у довідці-розрахунку суми витрат є непідтвердженими розрахунковими відомостями;
- після звільнення з Академії відповідач прийнятий на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 за контрактом та пройшов навчальну підготовку протягом 6 міс. у навчальному центрі, що, на думку апелянта, свідчить про поновлення його на навчанні, що, в свою чергу, виключає підстави для відшкодування витрат;
- 09.06.2017 року по 19.01.2018 року апелянт брав участь в антитерористичній операції та має статус учасника бойових дій, а тому має право на повну або часткову оплату навчання за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на його утримання а Академії, а доводи апелянта відхиляє з наступних підстав. 
Щодо строку звернення до суду з даним позовом, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що строк звернення до суду у цій категорії справ становить один місяць, установлений частиною 5 статті 122 КАС України для спорів щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
При визначенні початку перебігу строку звернення до адміністративного суду та, відповідно, вирішенні питання про дотримання, чи порушення позивачем цього строку, суду, насамперед, слід з`ясувати, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, що відповідає положенням ч.2 ст.122 КАС України .
Як вже було зазначено вище, Академією було узгоджено із відповідачем затверджено графік добровільного погашення розстроченої заборгованості у сумі 202594,97 грн. у період з січня 2020 року до грудня 2021 року, який підписано відповідачем (т.1 а.с.85), що спростовує доводи апелянта про невизначеність термінів для погашення ним тих витрат, які визначені у довідці-розрахунку. 
Таким чином, за цим графіком відповідач повинен був внести останній платіж до 19.12.2021 року. Але оскільки відповідач цей графік не виконував, і визначені цим графіком платежі з січня по травень 2020 року не вносив, то позивачі цілком обґрунтовано звернулись до суду з даним позовом. 
При цьому, звернення з даним позовом у травні 2020 року здійснено без порушення визначеного ст.122 КАС України строку, оскільки з урахуванням визначеного вказаним графіком термінів погашення сплати останнього платежу – до 19.12.2021 року, даний позов міг бути поданий до 20.01.2022 року, тобто на протязі місяця з наступного дня після спливу терміну погашення останнього платежу.
З наведених підстав колегія суддів відхиляє доводи апелянта про пропуск позивачами строку звернення до суду з цим позовом.
Щодо обов`язку відповідача по відшкодуванню витрат на його утримання в Академії. 
Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
За змістом ч.10 ст.25 вищевказаного Закону курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міноборони та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, перебуваючи на публічній службі, під час навчання в Академії був відрахований через небажання продовжувати навчання. 
На підтвердження вказаних обставин до суду надано копію рапорту відповідача, підписаного ним власноруч (т.1 а.с.43). 
З вказаного рапорту вбачається, що відповідач бажає бути відрахованим з числа курсантів, у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, та попереджений про порядок відшкодування витрат на утримання у зазначеному закладі вищої освіти.
Згідно з пунктами 3-7 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 (надалі - Порядок №964):
- відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв; 
- розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів;
- витрати відшкодовуються у повному розмірі: 
курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у вищий навчальний заклад, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; 
курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; 
особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - за весь період навчання. 
- витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: 
курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; 
курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби. 
- у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до п.2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (надалі – Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно з п.2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
З наданих Академією довідок-розрахунків витрат на утримання відповідача від 31.01.2020 року вбачається, розрахунок таких витрат був здійснений з 23.08.2018 року по 19.12.2019 року. 
При цьому, такий розрахунок здійснений із дотриманням вимог пункту 6 Порядок №964 стосовно врахування різниці між курсантським забезпеченням та забезпеченням військовослужбовця строкової служби (т.1 а.с.105, 107), що спростовує доводи апелянта про не підтвердження вказаних у довідці-розрахунку витрат сум розрахунковими відомостями.
З огляду на встановлені обставини проходження відповідачем військової служби, колегія суддів погоджується з правильністю визначених Академією як періодів для розрахунку витрат на утримання відповідача, так і розмірів таких витрат. 
Колегія суддів відхиляє, як помилкові, посилання апелянта на факт проходження ним навчальної підготовки протягом 6 міс. у навчальному центрі вже після його відрахування з Академії та під час проходження військової служби за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , оскільки, як вірно зазначено представником Міноборони у відзиві на апеляційну скаргу, проходження особою, яка прийнята на військову службу за контрактом, фахової підготовки у навчальних центрах, не може вважатися навчанням у вищому навчальному закладі, а тому і не може розглядатися як поновлення відповідача на навчанні у закладі вищої освіти, та бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку по відшкодуванню витрат на його утримання в Академії на підставі п.9 Порядку №964.
Що стосується доводів апелянта про його участь в антитерористичній операції та наявність у нього статусу учасника бойових дій, колегія судів зазначає наступне.
Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у закладах професійної фахової передвищої (професійно-технічної) та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах. Державна цільова підтримка для здобуття професійно-технічної та вищої освіти надається у вигляді, зокрема, повної або часткової оплати навчання за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.
Відповідно до ст.13 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці мають право на навчання (у тому числі на отримання післядипломної освіти) у військових навчальних закладах, відповідних підрозділах підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації військовослужбовців. Військовослужбовцям, які прийняті на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу після здобуття базової або повної вищої освіти за державним замовленням, дозволяється навчатися в інших вищих навчальних закладах без відриву від служби після проходження ними строку служби, який дорівнює часу їхнього навчання для здобуття попередньої вищої освіти. Іншим категоріям військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, дозволяється навчатися в інших вищих навчальних закладах без відриву від служби в порядку, визначеному відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року №975 затверджено Порядок та умови надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти (далі - Порядок і умов №975).
Порядок та умови №975 визначають механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, зокрема, особам, визнаним учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни, постраждалими учасниками Революції Гідності відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до пункту 3 Порядку та умов №975 державна цільова підтримка надається у вигляді:
1) повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів у разі зарахування вступників на навчання за державним (регіональним) замовленням відповідно до цих Порядку та умов, а також умов та правил прийому на навчання до закладів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти на відповідний рік (далі - умови та правила прийому);
2) часткової оплати навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів шляхом надання особам, зарахованим на навчання за рахунок коштів фізичних і юридичних осіб, пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти;
3) першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення;
4) соціальної стипендії - для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання, згідно з Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року №1045;
5) безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти;
6) безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти;
7) безоплатного проживання в учнівських та студентських гуртожитках або проживання у студентських гуртожитках з пільговою оплатою - для осіб, які навчаються за денною формою навчання.
За змістом пункту 4 Порядку та умов №975 державна цільова підтримка надається особам, зазначеним у пункті 1 цих Порядку та умов, у вигляді:
повної оплати навчання для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому (з урахуванням квот, установлених відповідно до законодавства);
пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти;
першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення;
соціальної стипендії для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання;
безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти;
безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти.
Особам, зазначеним у підпунктах 1-4 пункту 1 Порядку та умов, які навчаються за денною формою навчання, державна цільова підтримка на проживання в учнівських та студентських гуртожитках надається у вигляді безоплатного проживання.
Аналіз наведених вище нормативних положень Законів «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку і умов № 975 свідчить про те, що передбачена цими нормативними актами державна цільова підтримка, на яку мають право учасники бойових дій, не стосується витрат, пов`язаних з їх утриманням курсантів у вищого військового навчального закладу, які підлягають відшкодуванню у випадках, передбачених частиною 10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
З цього приводу слід також зазначити, що частина 10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає свого роду фінансову відповідальність військовослужбовців, які навчались у вищому військовому навчальному закладі або військовому навчальному підрозділу закладу вищої освіти, у разі розірвання контракту на навчання з таких причин, як:
- небажання продовжувати навчання; 
- через недисциплінованість;
- систематичне невиконання умов контракту;
- невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності)
- відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти.
Тому, така відповідальність не може покриватися державною цільовою підтримкою, право на яку мають учасники бойових дій.
Таким чином, розрахована Академією сума витрат на утримання відповідача в розмірі 202594,97 грн. узгоджується з положеннями Порядку №964 та Порядку розрахунку витрат, а враховуючи відсутність її добровільної сплати відповідачем, дана сума підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку в силу вимог ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено та підписано 07 лютого 2022 року

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Вербицька Н. В.