ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" лютого 2022 р.           Справа№ 910/2722/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Іоннікової І.А.
суддів:            Тарасенко К.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 
у справі № 910/2722/21 (суддя Балац С.В.) 
за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 77 009,84 грн,
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ " звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 77  009,84 грн вартості нестачі вугілля.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем, як перевізником зобов`язань щодо збереження вантажу під час перевезення.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" заборгованість в сумі 77  009,84 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.
Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. 
Відтак, місцевий господарський суду дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 77 009,84 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
- витребувати від позивача та Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006, а також платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за накладними.
- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі №910/2722/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів
В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а також рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, тому на думку відповідача, зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають обставинам справи. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевим господарським судом не з`ясовано та не перевірено зазначені позивачем докази щодо підтвердження вартості вантажу, що перевозився за залізничними накладними.
Разом з цим, відповідач вказує на те, що, позивачем не надано суду доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника, та не подано копії договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006.
Також відповідач наголошує на відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача щодо наявності збитків позивача. Крім цього, відповідач стверджує про відсутність його вини, у зв`язку з недоведеністю позивачем факту втрати вантажу підчас перевезення залізницею.
Узагальнений виклад позиції третьої особи
Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 у справі № 910/2722/21 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/2722/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі № 910/2722/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів: Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю. Вирішено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Відповідно до п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Так, позивачем, як відправником на станції "Добропілля" Донецької залізниці передано відповідачу для перевезення вантаж "вугілля кам`яне марки г-газовий" на станцію "Добротвір" Львівської залізниці, а саме: 
- у вагоні № 55340913 за накладною від 14.12.2020 № 52172970 в кількості 69 500 кг.;
- у вагоні № 61921664 за накладною від 16.12.2020 № 46034906 в кількості 70 000 кг.;
- у вагони № 56275449 в кількості 68 900 кг та № 62007570 в кількості 69 900 кг. за накладною від 17.12.2020 № 34573220;
- у вагоні № 56226327 за накладною від 01.12.2020 № 51986933 в кількості 68 700 кг.;
- у вагоні № 53598249 за накладною від 06.12.2020 № 37009032 в кількості 69 800 кг.;
- у вагони № 62964234 в кількості 69 500 кг. та № 56385941 в кількості 68 500 кг. за накладною від 02.12.2020 № 51989309;
- у вагоні № 53520177 за накладною від 07.12.2020 № 52062437 в кількості 68 700 кг.;
- у вагони № 61015186 в кількості 70 000 кг. та № 53512943 в кількості 69 000 кг. за накладною від 08.12.2020 № 45799400;
- у вагони № 59415984 в кількості 69 500 кг., № 53171849 в кількості 69 500 кг. та № 53451241 в кількості 70 000 кг. за накладною від 15.12.2020 № 52174893;
- у вагоні № 60461704 за накладною від 18.12.2020 № 34563601 в кількості 69 600 кг.;
- у вагоні № 53547618 за накладною від 15.12.2020 № 52174901 в кількості 68 500 кг.;
- у вагони № 53598710 в кількості 69 700 кг., № 60351533 в кількості 70 000 кг. та № 55616833 в кількості 69.800 кг. за накладною від 14.12.2020 № 52160009;
- у вагоні № 64021025 за накладною від 19.12.2020 № 38218244 в кількості 69 900 кг.;
- у вагоні № 56108236 за накладною від 24.12.2020 № 52304557 в кількості 69 800 кг.
Відповідно до статті 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.
На станціях "Добротвір" Львівської залізниці, "Покровськ" Донецької залізниці та "Нижньодніпровськ-Вузол" Придніпровської залізниці були складені комерційні акти про недостачу вантажу у вагонах, а саме:
- від 15.12.2020 № 482004/710/19 про недостачу у вагоні № 55340913 на 3100 кг.;
- від 18.12.2020 № 450003/723/20 про недостачу у вагоні № 61921664 на 2400 кг.;
- від 22.12.2020 № 371009/74 про недостачу у вагоні № 56275449 на 1700 кг. та № 62007570 на 1900 кг.;
- від 04.12.2020 № 450003/708/17 про недостачу у вагоні № 56226327 на 3050 кг.;
- від 06.12.2020 № 371009/52 про недостачу у вагоні № 53598249 на 2800 кг.;
- від 06.12.2020 № 371009/54 про недостачу у вагоні № 62964234 на 5500 кг. та № 56385941 на 2600 кг.;
- від 11.12.2020 № 371009/67 про недостачу у вагоні № 53520177 на 800 кг.;
- від 13.12.2020 № 371009/68 про недостачу у вагоні № 61015186 на 1750 кг. та № 53512943 на 3500 кг.;
- від 18.12.2020 № 371009/69 про недостачу у вагоні № 59415984 на 2000 кг., № 53171849 на 2900 кг. та № 53451241 на 2800 кг.;
- від 22.12.2020 № 371009/75 про недостачу у вагоні № 60461704 на 1000 кг.;
- від 18.12.2020 № 371009/70 про недостачу у вагоні № 53547618 на 3400 кг.;
- від 19.12.2020 № 371009/71 про недостачу у вагоні № 53598710 на 2400 кг., № 60351533 на 2400 кг. та № 55616833 на 3600 кг.;
- від 21.12.2020 № 371009/73 про недостачу у вагоні № 64021025 на 1800 кг.;
- від 27.12.2020 № 371009/76 про недостачу у вагоні № 56108236 на 2800 кг.
Таким чином, відповідно до розрахунків позивача, загальна вартість недостачі становить 77 009,84 грн.
У зв`язку з вищевикладеним, спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем правил перевезення вантажу що призвело до фіксування вказаного порушення із складанням комерційних актів та виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 77 009,84 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" заборгованість в сумі 77  009,84 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.
Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, зважаючи на наступне.
Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Статтею 52 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.
Відповідно до ст. 6 Статуту, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.
Згідно із ст. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.
Статтею 113 Статуту передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 114 Статуту, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.
Згідно з ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.
Пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, встановлено, що вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.
При видачі вантажів, маса яких внаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:
- 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;
- 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;
- 1% маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;
- 0,5% маси всіх інших вантажів.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів норми природної втрати під час перевезення для вантажів у вологому стані складає 2 %, для мінерального палива - 1 % нестача вантажу: у вагоні № 55340913 становить (3100-695) 2405 кг. або 2,405 т.; у вагоні № 61921664 становить (2400-700) 1700 кг. або 1,700 т.; у вагоні № 56275449 становить (1700-689) 1011 кг. або 1,011 т.; у вагоні № 62007570 становить (1900-699) 1201 кг. або 1,201 т.; у вагоні № 56226327 становить (3050-687) 2363 кг. або 2,363 т.; у вагоні № 53598249 становить (2800-698) 2102 кг. або 2,102 т.; у вагоні № 62964234 становить (550-695) 4805 кг. або 4,805 т.; у вагоні № 56385941 становить (2700-685) 2015 кг. або 2,015 т.; у вагоні № 53520177 становить (800-687) 113 кг. або 0,113 т.; у вагоні № 61015186 становить (1750-700) 1050 кг. або 1,050 т.; у вагоні № 53512943 становить (3500-690) 2810 кг. або 2,810 т.; у вагоні № 59415984 становить (2000-695) 1305 кг. або 1,305 т.;  у вагоні № 53171849 становить (2900-695) 2205 кг. або 2,205 т.; у вагоні № 53451241 становить (2800-700) 2100 кг. або 2,100 т.; у вагоні № 60461704 становить (1000-696) 304 кг. або 0,304 т.; у вагоні № 53547618 становить (3400-685) 2715 кг. або 2,715 т.; у вагоні № 53598710 становить (2400-697) 1703 кг. або 1,703 т.; у вагоні № 60351533 становить (2400-700) 1700 кг. або 1,700 т.; у вагоні № 55616833 становить (3600-698) 2902 кг. або 2,902 т.; у вагоні № 64021025 становить (1800-699) 1101 кг. або 1,101 т.;  у вагоні № 56108236 становить (2800-698) 2102 кг. або 2,102 т.
Відповідно до довідок відправника, вартість тони відвантаженого вантажу становить: у вагоні № 55340913 за накладною від 14.12.2020 № 52172970 - 1741,78 грн; у вагоні № 61921664 за накладною від 16.12.2020 № 46034906 (52172970) - 2113,39 грн; у вагонах № 56275449 та № 62007570 за накладною від 17.12.2020 № 34573220 (52172970) - 2113,39 грн; у вагоні № 56226327 за накладною від 01.12.2020 № 51986933 - 2113,39 грн; у вагоні № 53598249 за накладною від 06.12.2020 № 37009032 (51989309) - 1999,13 грн; у вагонах № 62964234 та № 56385941 за накладною від 02.12.2020 № 51989309 - 1999,13 грн; у вагоні № 53520177 за накладною від 07.12.2020 № 52062437 - 1936,33 грн; у вагонах № 61015186 та № 53512943 за накладною від 08.12.2020 № 45799400 (52067725) - 1780,33 грн; у вагонах № 59415984, № 53171849 та № 53451241 за накладною від 15.12.2020 № 52174893 - 1841,14 грн; у вагоні № 60461704 за накладною від 18.12.2020 № 34563601 (52174893) - 1841,14 грн; у вагоні № 53547618 за накладною від 15.12.2020 № 52174901 - 1741,78 грн; у вагонах № 53598710, 60351533 та № 55616833 за накладною від 14.12.2020 № 52160009 - 2164,26 грн; у вагоні № 64021025 за накладною від 19.12.2020 № 38218244 (52162914) - 2063,11 грн; у вагоні № 56108236 за накладною від 24.12.2020 № 52304557 - 2165,26 грн.
За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування до спірних правовідносин норми природної втрати у розмірі 1% - є обґрунтованим, оскільки вантажі, що змерзаються, не є вологими у розумінні Правил перевезення вантажів, а тому відсутні підстави для застосування норми природної втрати у розмірі 2% до такого вантажу. Натомість, здійснений позивачем розрахунок вартості нестачі вантажу, з використанням природної втрати ваги на рівні 1%, -  є правомірним та відповідає Правилам перевезення вантажів. 
Статтею 115 Статуту передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.
Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (частина 1 статті 129 Статуту).
Частиною другою статті 130 Статуту передбачено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.
Згідно зі статтею 133 Статуту передача права на пред`явлення претензій і позовів вантажоодержувачем вантажовідправнику засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції).
За приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З матеріалів справи вбачається, і що вірно встановлено судом першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, що комерційні акти складені відповідно до вимог Статуту та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту невідповідності маси вантажу, зазначеної у накладних, фактичній масі вантажу, та недостачі вантажу, який перевозився відповідачем.
Заперечення відповідача щодо відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та наявності збитків позивача, а також відсутністю вини відповідача, у зв`язку з недоведеністю позивачем факту втрати вантажу підчас перевезення залізницею, судовою колегією відхиляються, оскільки за змістом статей 113, 127 Статуту обов`язок доведення відсутності вини в разі втрати вантажу покладено на перевізника, чого останнім зроблено не було, а факт і розмір недостачі підтверджено допустимими доказами, зокрема долученими до матеріалів справи комерційними актами.
Відповідач у апеляційній скарзі вказував на те, позивачем не надано суду доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника, не доведено наявності в позивача шкоди, не подано копії договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006. Проте, вказані доводи відповідача, судовою колегією оцінюються критично, виходячи з наступного. 
Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України, ст.ст.114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. 
При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту, яким встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 916/4345/14). 
В матеріалах справи наявні довідки про вартість вантажу, які підтверджують вартість вугілля, прийнятого відповідачем до перевезення. 
Враховуючи в сукупності усі обставини справи та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наявні у справі докази в сукупності підтверджують ту обставину що позивач документально підтвердив понесені під час перевезення відповідачем вантажу збитки.
При цьому, судова колегія зазначає про те, що неподання копії договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006 не є підставою для відмови у задоволенні даного позову, так як позивач надав залізничні накладні, довідки про вартість вантажу та комерційні акти, що є належними та допустимими доказами у даній справі в розумінні ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України. 
З огляду на викладене, колегія суддів, з огляду на приписи ст. ст. 76-79, 81 Господарського процесуального кодексу України, також відхиляється як необгрунтоване та безпідставне клопотання скаржника, заявлене в апеляційній скарзі про витребування від Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" та АТ "ДТЕК "Західенерго" із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006, а також платіжні доручення та інші фінансові документи, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за спірними накладними. 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що посилання та обґрунтування відповідачем доводів апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення, яким повністю задоволено позовні вимоги.
Щодо заявленого відповідачем у апеляційній скарзі клопотання про витребування від позивача та Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" із всіма додатками належним чином засвідчену копію договору від 27.01.2016 № 1-1-2016/006, а також платіжні доручення або інші фінансові документи, що підтверджують кількість та вартість відправленого вантажу за накладними, колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з того, що судом першої інстанції вищевказане клопотання вже було розглянуто, за результатами якого відмовлено у його задоволенні, судова колегія зі вказаними доводами місцевого господарського суду погоджується, а також зазначає про те, що скаржник не навів нових обґрунтувань щодо вказаного клопотання, тому підстав для задоволення клопотання відповідача про витребування доказів під час апеляційного розгляду справи немає.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Висновки за результатами апеляційної скарги
За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.
Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.
Судові витрати
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі № 910/2722/21 - без змін.
Матеріали справи № 910/2722/21 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.А. Іоннікова 

Судді                                                                                К.В. Тарасенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала