ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 січня 2022 року           справа №200/1634/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В.,  Блохіна А.А., Міронової Г.М., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі № 200/1634/21-а (головуючий суддя І інстанції Молочна І.С.), складеного в повному обсязі 05 липня 2021 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та стягнення індексації грошового забезпечення, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 вимогами:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування індексації грошового забезпечення за період з 04.12.2015 по 27.04.2016 у розмірі 0,00 грн.;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача суму індексації грошового забезпечення за період служби з 04.12.2015 по 27.04.2016 у розмірі 11280,45 грн.;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь позивача суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.
В порядку частини п`ятнадцятої статті 171 КАС України ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог зобов`язати нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по виплаті індексації грошового забезпечення та суму компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення залишено без розгляду, роз`яснено порядок її оскарження.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 04.12.2015 по 27.04.2016 - січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.12.2015 по 27.04.2016 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексацію грошового забезпечення - січень 2008 року. В задоволені решти позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, Головний центр підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі № 2000/1634/21-а та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що механізм та порядок проведення індексації грошових доходів, в тому числі доходу, який підлягає індексації, визначається Порядком проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено Постановою КМУ від 17 липня 2003 року №1078. 
Зазначив, що вимога про встановлення базового місяця для обчислення індексації є передчасною, при цьому, задоволення такої вимоги є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.
Вказав на пропущення строку звернення до суду.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу начальника Навчального центру Державної прикордонної служби України №440-ос від 04.12.2015 «Про особовий склад» громадянина ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом осіб рядового складу, зараховано до списків особового складу Навчального центру Державної прикордонної служби України та поставлено на всі види забезпечення (а.с. 34).
Наказом начальника Навчального центру Державної прикордонної служби України № 369 від 07.12.2015 «Про зарахування на навчання» солдат ОСОБА_1 зарахований для навчання у Навчальному центрі Державної прикордонної служби України за Програмою підготовки молодших інспекторів прикордонної служби з 07.11.2015 в четвертий відділ підготовки молодших спеціалістів: 45 навчальна група (а.с. 36).
Наказом начальника Навчального центру Державної прикордонної служби України № 116 від 27.04.2016 «Про підсумки випуску курсантів» затверджено результати випуску, вирішено вважати, що курсанти 4 відділу підготовки молодших спеціалістів пройшли навчання за Програмою «Молодший інспектор прикордонної служби», зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 37).
Відповідно до витягу з наказу начальника Навчального центру підготовки молодших спеціалістів Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військової частини НОМЕР_1 ) від 27.04.2016 №131-ос «Про особовий склад» на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 25.04.2016 № 342-ос виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 27.04.2016 молодшого сержанта ОСОБА_1 направлено для подальшого проходження служби у розпорядження начальника 1 прикордонного загону (І категорії) Східного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) м. Маріуполь. Зі змісту вказаного наказу від 27.04.2016 №131-ос встановлено, що основна щорічна відпустка за 2016 рік не використана, матеріальна допомога на оздоровлення за 2016 рік не надавалась. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у 2016 році не наддавалась, щомісячна надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, у розмірі 50 відсотків від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років виплачена по 30 квітня 2016 року включно, щомісячна премія у розмірі 255 відсотків від посадового окладу виплачена по 30 квітня 2016 року включно. Наказано виплатити щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі 30 відсотків місячного грошового забезпечення з 01 квітня по 27 квітня 2016 року. Вирішено датою виключення зі списків частини вважати 27.04.2016 (а.с. 35).
З наведених наказів вбачається, у період з 04.12.2015 по 27.04.2016 (включно) позивач перебував на всіх видах забезпечення саме Навчального центру підготовки молодших спеціалістів Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військової частини НОМЕР_1 ).
11.08.2020 представник позивача звернувся до відповідача із заявою про видачу довідок про нараховане та виплачене грошове забезпечення та про нараховані та виплачені суми індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 10).
20.08.2020 за результатом розгляду вказаного звернення відповідачем повідомлено адресата, що індексація грошового забезпечення з грудня 2015 року по квітень 2016 року не нарахована та не виплачена в зв`язку з тим, що при базовому місяці листопад 2015 року право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення настає у червні 2016 року. Базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення вказаний у грошовому атестаті, який був виданий при вибутті до нового місця служби позивача в квітні 2016 року. Заборгованість індексації грошового забезпечення до травня 2016 року відсутня. Крім того, відповідач зауважив, що за розпорядженням Адміністрацій Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 № Т/116-1743 виплата індексації проводиться органом Державної прикордонної службі України, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку із звільненням з військової служби, з урахуванням невиплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби (а.с. 11).
Згідно довідки Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота № 120 від 20.08.2020 розмір нарахованої/невиплаченої індексації грошового забезпечення солдату ОСОБА_1 за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 04.12.2015 по 27.04.2016 становить 0,00 грн. При цьому, базовим місяцем для виплати застосовано листопад 2015 року. Визначено, що право на отримання індексації грошового забезпечення при базовому місяці листопад 2015 року наступає в червні 2016 року (а.с. 13).
Довідкою про доходи Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота № 121 від 20.08.2020, засвідчено, що за період 04.12.2015 по 27.04.2016 загальна сума доходу позивача становить 12824,50 грн. При цьому, індексація 0,00 грн. (а.с. 12).
При цьому, довідка Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота № 28 від 01.03.2021 посвідчує аналогічні обставини, встановлені довідкою Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота № 120 від 20.08.2020 (а.с. 41).
Правомірність заявлених вимог є спірним питанням даної справи
Приймаючи спірне рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ненарахування та  невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у період служби свідчить про порушення відповідачем вимог діючого законодавства та встановив базовий місяць для проведення індексації
Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» № 1282-ХІІ (далі – Закон № 1282-ХІІ) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до ст. 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до ст. 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-ХІІ  у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. 
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок №1078).
Згідно із пунктом 1-1 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. 
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
З викладеного вище виходить, що  індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. 
Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. 
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації, посилання на відсутність фінансування у відповідача є необґрунтованою.
В рішенні Конституційного суду України № N 7-рп/2004 від 17 березня 2004 року по справі № 1-13/2004 зазначено, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України (254к/96-ВР) відокремлює  певні  категорії громадян України, що потребують додаткових  гарантій  соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України (254к/96-ВР) перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань  виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 N 8-рп/99 (v008p710-99) у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 N 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії  громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 N 5-рп/2002 (v005p710-02) у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 19 липня 2019  року у справі № 240/4911/18, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 21 листопада 2019 року у справі № 815/5547/17, від 05 лютого 2020 року по справі № 825/565/17.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції констатує, що ненарахування та  невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у період служби свідчить про порушення відповідачем  вимог Закону від № 1282-XII та Порядку № 1078.
При цьому, відповідач не оспорює право позивача на індексацію його грошового забезпечення. 
Водночас, проводячи індексацію грошового забезпечення позивача суб`єкт владних повноважень застосував базовий місяць для виплати листопад 2015 року, в той час як позивач наголошує на проведенні індексації його грошового забезпечення з базовим місяцем для обчислення січень 2008 року.
Щодо визначення базових місяців для нарахування індексації грошового забезпечення суд зазначає наступне.
Враховуючи положення Порядку № 1078 місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови № 1294.
Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
У свою чергу схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01 січня 2008 року.
Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.
Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року у зв`язку з прийняттям наказу Міністерства оборони України від 01 березня 2018 року № 90 Про встановлення тарифних розрядів осіб офіцерського складу Збройних Сил України.
Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося, що є підставою для встановлення базового місяця для проведення індексації січень 2008 року.
Відтак, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що саме січень 2008 року, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення, що виплачене у період з 04 грудня 2015 року по 27 квітня 2016 року.
При цьому, такі вимоги не є передчасними, а направлені на захист прав позивача.
          Враховуючи висновок про допущення відповідачем протиправної бездіяльності через нездійснення розрахунку та виплати індексації у спірний період, достатнім способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період із встановленням базового місяця,  втручання у дискреційні повноваження відповідача вищевказаним способом захисту прав позивача не вбачається.
Щодо посилання відповідача на порушення строків звернення до суду, суд зазначає наступне.
В силу приписів частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів не з моментом, коли права особи були порушені, а з моментом, коли особи дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.
З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про наявність у нього права на нарахування і виплату індексації грошового забезпечення лише у серпні 2020 року. 
Судом враховується рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 зі змісту якого слідує, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.
Отже, поняття грошового забезпечення в даній справі є аналогічним поняттю заробітної плати, тому суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не пропущено строку звернення до суду з адміністративним позовом.
При цьому, відповідачем в суді першої інстанції не надавалось клопотання про залишення позову без розгляду (в частині задоволених позовних вимог), а суд першої інстанції не розглядав даний позов (в частині задоволених позовних вимог) в розрізі строків звернення, відтак, і суд апеляційної інстанції не має права надавати оцінку обставинам не встановленим судом першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені генерал-майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у справі № 200/1634/21-а – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 10 січня 2022 року.

Судді                                                                                           А.В. Гайдар
                                                                                                 А.А. Блохін
                                                                                                 Г.М. Міронова