П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/12883/20	

Головуючий І інстанції Стефанов С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 13.07.2021р.) про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання дій (бездіяльності) неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
23.11.2020р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним   позовом до ГУНП в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п.4 ч.1 ст.240 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, позивачі 27.08.2021р. подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просили скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2021р. про залишення позовної заяви без розгляду та направити справу до суду 1-ї інстанції для продовження її розгляду по суті. Зокрема, позивачі звертають увагу на те, що про дату час і місце як першого так і другого судового засідання дізналися вже після їх проведення. Процесуальних документів про призначення справи до слухання ними не отримано, як і не було отримано ухвалу про відкриття провадження у даній справі. В решті доводів позивачі вказують, що не отримували повісток про виклик у судові засідання ні за 5 днів, як то передбачено КАС України, ні у коротший строк. Посилання ж суду на наявні в матеріалів справи на рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, якими доказується належне повідомлення позивачів про дату та час призначених судових засідань, є недоречним, так як в дійсності ними вказані процесуальні документи не отримувались.
21.09.2021р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2021р. дану апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходь висновку про наявність підстав для її задоволення.
Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі, належно повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, без поважних причин не прибули в судові засідання, про причини своєї неявки суд не повідомили, із клопотанням про відкладення засідання або розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися.
Однак, колегія суддів, уважно дослідивши матеріали справи, не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції та вважає його помилковими і передчасними, з огляду на наступне.
Так, як слідує зі змісту вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як передбачено приписами ч.1 ст.124 КАС України, судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Повістки про виклик у суд надсилаються учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а повістки-повідомлення - учасникам справи з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою.
За нормами ч.3 ст.124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи здійснюється: 1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу; 2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному ст.129 цього Кодексу.
За письмовою заявою учасника судового процесу, який не має офіційної електронної адреси, текст повістки надсилається йому судом електронною поштою, факсимільним повідомленням, телефонограмою, текстовим повідомленням з використанням мобільного зв`язку на відповідну адресу електронної пошти, номер факсу, телефаксу, телефону, зазначені у відповідній письмовій заяві (ч.1 ст.129 КАС України).
Крім того, як передбачено ч.2 ст.129 КАС України, учасник судового процесу повинен за допомогою електронної пошти (факсу, телефону) негайно підтвердити суду про отримання тексту повістки. Текст такого підтвердження роздруковується, а телефонне підтвердження записується відповідним працівником апарату суду, приєднується секретарем судового засідання до справи і вважається належним повідомленням учасника судового процесу про дату, час і місце судового розгляду. В такому випадку повістка вважається врученою учаснику судового процесу з моменту надходження до суду підтвердження про отримання тексту повістки.
Так, дійсно, пунктом 4 ч.1 ст.240 КАС України чітко визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Тобто, зі змісту вказаної норми вбачається, що необхідною умовою для залишення позовної заяви без розгляду є саме «повторність неприбуття» позивача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду і відсутність поважних причин такого неприбуття в судове засідання або неповідомлення ним про причини неприбуття, за умови також відсутності заяви позивача про розгляд справи без його участі.
При чому, під «повторністю неприбуття» в судове засідання позивача необхідно розуміти послідовне неприбуття в судове засідання позивача чи його представника двічі чи більше разів. Питання ж «поважності» причин неприбуття оцінюється безпосередньо судом у кожному конкретному випадку окремо з метою визначення правових наслідків такого неприбуття. Так, «поважними» причинами, зокрема, можуть бути визнані захворювання, що перешкоджає прибуттю до суду, відрядження, несвоєчасне отримання повістки тощо за умови надання належних доказів в підтвердження наведених обставин.
Наслідки ж неявки в судове засідання учасника справи визначені ст.205 КАС України.
Так, частиною 5 вказаної статті передбачено, що в разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів. До позивача, який не є суб`єктом владних повноважень, положення цієї частини застосовуються лише у разі повторної неявки.
Наведена норма кореспондується із закріпленим у п.4 ч.1 ст.240 КАС України правилом, за яким позов залишається судом без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.
Отже, при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду з цієї підстави слід відповісти на такі питання: чи належним чином позивача було повідомлено про судовий розгляд перший і другий раз; чи обидва рази були відсутні поважні причини неприбуття позивача або інформація про такі причини; чи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності; чи перешкоджає неявка позивача розгляду справи.
Так, як свідчать матеріали справи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2021р. дану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено перше судове засідання на 30.06.2021р о 10:00 год. 
Як вбачається з матеріалів справи, в судове засідання, призначене на 30.06.2021р о 10:00 год., позивачі не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.
При цьому, копії ухвал від 07.06.2021р., судові повістки про виклик до суду були направлені рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, на адресу позивачів, які зазначені у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 .         
Проте, як видно з матеріалів справи, вказана вище кореспонденція повернулась на адресу окружного суду з відміткою: «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідками Укрпошти Ф.20 та поштовими конвертами.
Далі, як встановлено судовою колегією з матеріалів справи, у зв`язку з неявкою сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце проведення судового засідання, розгляд справи було відкладено на 12.07.2021р. о 09:10 год.   
Також, одночасно, з метою встановлення (уточнення) відомостей про реєстрацію місця проживання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом 1-ї інстанції було направлено до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідні запити щодо доступу до персональних даних.
Як вбачається зі змісту відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 25.06.2021р., позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; а позивач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, як встановлено по справі, Одеським окружним адміністративним судом було направлено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень повістки про виклик до суду на 12.07.2021р. о 09:10 год. на адресу позивачів, а саме: ОСОБА_1 - за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_4 ; а ОСОБА_2 - за адресою: АДРЕСА_1 .
Однак, як свідчать матеріли справи, вказані судові повістки знову повернулись на адресу суду 1-ї інстанції із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідками Укрпошти Ф.20 та поштовими конвертами.
Далі, в друге судове засідання, призначене на 12.07.2021р. о 09:10 год. позивачі повторно не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи.
Таким чином, на підставі вказаного, у зв`язку з тим, що позивачі повторно не прибули до суду, про причини неявки суд не повідомили, із клопотанням про відкладення с/засідання або розгляд справи за їх відсутності до суду не зверталися, суд 1-ї інстанції дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду.
Як вже зазначалося, вище в силу ч.5 ст.205 КАС України, у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів наголошує на тому, що позовну заяву може бути залишено без розгляду виключно лише у випадку, якщо неявка позивача перешкоджає розгляду справи по суті.
Частиною 9 ст.205 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники не з`явилися у судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що приписи п.4 ч.1 ст.240 КАС України кореспондуються із положеннями ч.5 ст.205 КАС України, колегія суддів зазначає, що однією із умов залишення позову без розгляду через повторну неявку у судове засідання позивачів є саме вирішення питання про можливість чи неможливість розгляду справи по суті за відсутності вказаних осіб. Якщо ж неявка позивача не перешкоджає розгляду справи по суті, то судами мають застосовуватись приписи п.п.1,2 ч.3 ст.205 КАС України. Проте, надання оцінки цьому питанню має бути належним чином відображено у відповідному судовому рішенні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.08.2021р. у справі №420/512/21.
Разом із тим, колегія суддів зазначає, що у спірній ухвалі про залишення позову без розгляду судом 1-ї інстанції не була надана оцінка питанню про можливість чи неможливість розгляду справи по суті за відсутності позивачів, а також не наведено, чому саме неявка позивачів перешкоджає розгляду даної справи за наявними у ній доказами, які саме не з`ясовані обставини у справі не дають можливості ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення. 
Між тим, саме такими перешкодами зумовлено такий процесуальний наслідок як залишення позовної заяви без розгляду.
У даному ж випадку, суд 1-ї інстанції обмежився лише тільки загальним посиланням на те, що розгляд цієї справи потрібно проводити виключно за участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (апелянтів), та належним чином не обґрунтував необхідності особистої явки позивачів в судове засідання, не зазначив, які саме пояснення та докази необхідно надати позивачам.
Більш того, колегія суддів вважає, що матеріали даної справи не дають достатніх підстав вважати, що позивачі були належним чином обізнані про призначені судові засідання, оскільки повісток фактично не отримували, та як наслідок, наявності у них можливості прибути на розгляд справи, призначений на 30.06.2021р о 10:00 год. та 12.07.2021р. о 09:10 год.
При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки в позовній заяві позивачі, окрім поштової адреси, зазначили номери засобів зв`язку та електронну адресу, суд отримавши конверт (поштове відправлення), який повернувся у скорочені терміни, передбачені для судової повістки, з зазначенням причин: «адресат відсутній за вказаною адресою», не вжив всіх необхідних заходів щодо належного повідомлення позивачів про призначені судові засідання.
Необхідно вказати, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання була висловлена і  Верховним , зокрема, у постанові від 31.10.2019р. у справі №0240/3360/18-а.
Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про те, що суд першої інстанції зазначені вище обставини належним чином не врахував та дійшов необґрунтованого і передчасного висновку про застосування положень п.4 ч.1 ст.240 КАС України.
Відповідно до ст.8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Положенням ч.5 ст.5 цього Кодексу, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному КАС України порядку.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Статтею 55 Конституції України гарантується кожному право на оскарження в суді рішень,  дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто «формального ставлення» до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.
Зокрема, у рішенні від 04.12.1995р. у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив про те, що ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні від 13.01.2000р. у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998р. у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав на те, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції.
Отже, виходячи з норм Конституції України, а також, з норм міжнародного права, залишення позовної заяви без розгляду унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.
За правилами ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи наведене в сукупності та виходячи із встановлених судом обставин, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно застосовано норми процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення про залишення позовної заяви без розгляду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті. 
Керуючись ст.ст.205,240,308,311,312,315,320,321,328,329  КАС України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 13 липня 2021 року - скасувати та направити справу №420/12883/20 до суду першої інстанції - для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 22.12.2021р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко