СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2021 року                                     м. Харків                        Справа № 917/988/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Попков Д.О., суддя  Чернота Л.Ф.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, м. Полтава (вх. № 3098 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21 (суддя Погрібна С.В.; рішення підписано 15.09.2021)

за позовом Полтавського обласного Центру зайнятості, вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ЄДРПОУ 03491234, в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, вул. Небесної Сотні, 91, м. Полтава, 36022, ЄДРПОУ 41464314,
до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, код ЄДРПОУ 13967927,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
про стягнення 29 971,41 грн,

ВСТАНОВИВ:

16.06.2021 Полтавський обласний Центр зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення матеріальної шкоди (збитків) в розмірі 29 971,41 грн (допомоги по безробіттю, отриманої гр. ОСОБА_1 за період з 04.08.2020 по 17.11.2020  внаслідок неправомірного рішення відповідача).
Позов обґрунтовано тим, що неправомірна відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах потягла за собою неправомірну реєстрацію останнього в службі зайнятості з призначенням  вказаній особі статусу безробітного та незаконною виплатою ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі  29 971,41 грн, чим позивачу спричинено шкоду на вказану суму, а тому зазначені кошти підлягають стягненню з відповідача на підставі приписів статей  1166, 1173 Цивільного кодексу України. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21  позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь Полтавського обласного центру зайнятості грошові кошти в сумі 29971,41 грн та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що неправомірна відмова відповідача в призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, призвела до безпідставного нарахування та виплати гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у період з 04.08.2020 по 17.11.2020, оскільки на момент звернення останнього до позивача із заявами про надання статусу безробітного, підстав для відмови у наданні такого статусу не було, тому  заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача коштів у сумі 29 971,44 грн, які виплачені ОСОБА_1 , в якості допомоги по безробіттю, є доведеними та обґрунтованими.
Відповідач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись неповне з`ясування судом обставин спору та невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21 скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким у позові відмовити. 
Доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до такого:
-на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №440/4276/20, управлінням зараховано до стажу роботи ОСОБА_1 за списком №2 періоди з 11.08.1993 по 20.07.1999, з 27.04.2001 по 03.05.2002 та з 13.07.2006 по 31.12.2013, що склало 5 років 6 місяців 15 днів і призначено ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 10.05.2020 за матеріалами відмовної пенсійної справи. Судове рішення виконане в межах зобов`язань покладних на управління;
-при зверненні 04.06.2020 до територіального управління ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 не повідомляв Управління про своє перебування на обліку в центрі зайнятості, як одержувача допомоги по безробіттю. У трудовій книжці теж відсутні відповідні записи;
-нормами  Закону України «Про зайнятість населення» (п.2 ч. 2 ст. 44) передбачено, що зареєстровані безробітні зобов`язані, зокрема, інформувати територіальний орган, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч. 1 ст. 44 цього Закону;
-обов`язок повідомлення Полтавського обласного центру зайнятості про призначення пенсії на пільгових умовах покладений саме на ОСОБА_1 .  В свою чергу на Пенсійний фонд не покладено обов`язку повідомляти підприємства, установи, та організації про призначення пенсій пенсіонерам. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий (суддя-доповідач) Барбашова С.В., суддя Пелипенко Н.М., суддя Попков Д.О. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, м. Полтава (вх. № 3098 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21 залишено без руху. Скаржнику надано 10-денний строк для усунення недоліків з дня отримання цієї ухвали шляхом подачі до суду у цей строк доказів сплати судового збору в розмірі 3405,00 гривень.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 6102255559612 копія ухвали апеляційного господарського суду від 18.10.2021 отримана скаржником 22.10.2021. 
29.10.2021, тобто у визначені судом строки, скаржник надав до суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги (вх. № 12554 від 01.11.2021), до якої надав докази сплати судового збору в розмірі 3405,00 грн.
Ухвалою суду від 11.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 917/988/21 з розгляду апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, м. Полтава (вх. № 3098 П/3) на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021. Запропоновано  позивачу та третій особі у справі у строк до 26.11.2021 подати до суду апеляційної інстанції: -відзиви на апеляційну скаргу в порядку ст. 263 ГПК України та докази  надсилання (надання) скаржнику копії відзиву та доданих до нього документів; -заяви та/або клопотання (за наявності), що пов`язані з розглядом апеляційної скарги із доказами надіслання їх копій відповідачу.  Роз`яснено учасникам справи, що апеляційний розгляд справи № 917/988/21     відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
22.11.2021 до суду від Полтавського обласного Центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 13495), в якому позивач вважає, що Господарським судом Полтавської області при розгляді справи № 917/988/21 повно встановлені всі обставини даної справи, які мають значення для її правильного вирішення, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права до спірних правовідносин. Позивач наголошує, що  несвоєчасне отримання призначення пенсійного забезпечення для ОСОБА_1 , яке гарантовано чинним законодавством, призвело до безпідставного здійснення позивачем виплат цій особі допомоги по безробіттю. Саме неправомірним рішення Управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області завдано матеріальну шкоду (збитки) Полтавському обласному центру зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості у розмірі 29971,41 грн, що полягає в отриманій гр. ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 04.08.2020 по 17.11.2020.
Відзив на апеляційну скаргу від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 не надходив.
У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_2 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 29.12.2021, згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (доповідач) Барбашова С.В., судді Попков Д.О., Чернота Л.Ф.
Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив  на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає таке.
Із матеріалів справи убачається, що 04.06.2020 ОСОБА_1 , звернувся ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої надав пакет документів.
До вказаної заяви позивач, зокрема, надав такі довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній:
-від 19.05.2020 №02-44/882 про періоди роботи з 11.08.1993 по 20.07.1999 та з 27.04.2011 по 03.05.2002, виданої ПАТ Бурова компанія «Букрос»;
-від 17.04.2020 №288 про період роботи ТОВ «Бурова компанія Укрбудсервіс».
Рішенням відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.06.2020 №751 відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку, та відсутністю у органу, що призначає пенсію, обґрунтованості видачі пільгових довідок (акту перевірки).  У вказаному рішенні зазначено, що після дооформлення та надходження у трьохмісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, рішення буде переглянуто щодо підрахунку необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
Вказане рішення ГУ ПФУ в Полтавській області мотивоване тим, що аналіз документів, наданих 04.06.2020 гр. ОСОБА_1 , для призначення пенсії за віком на пільгових умовах свідчить, що пільговий стаж роботи за списком №2 становить 06 років 11 місяців 15 днів згідно пільгової довідки, виданої ПАТ Бурова компанія «Букрос». Довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.04.2020 №288, видана ТОВ «Бурова компанія Укрбурсервіс», не взята до уваги, оскільки результатами атестації робочих місць не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення помічнику бурового майстра. Відсутність відомостей про первинні документи, якими визначалася ритмічна чи неритмічна робота на підприємстві унеможливлює підтвердження періодів роботи, зазначених в довідках від 17.04.2020 та від 19.05.2020. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах: зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України або їх номери, куди включаються ці періоди роботи. Таким чином, трудової книжки недостатньо для підтвердження спеціального стажу.
Не погодившись із цим рішенням відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.06.2020 №751, ОСОБА_1 оскаржив його до адміністративного суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20, яке набрало законної сили 18.11.2020 (т.1 а.с. 27-35), частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.  Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань призначення пенсій Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 09.06.2020 №751 про відмову гр. ОСОБА_1 , у призначенні  дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійного страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку.  Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 04.06.2020 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на отримання пільгової пенсії за віком, періодів роботи на посадах: - вишкомонтажника ПАТ Бурова компанія «Букрос» у період з 11.08.1993 по 29.11.1998, виробника робіт вишкобудування ПАТ Бурова компанія «Букрос» у період з 30.11.1998 по 20.07.1999 та з 27.04.2001 по 03.05.2002; - помічника бурового майстра ДП «Укрбурсервіс» ТОВ НВП «Імпульс - С», ТОВ «Бурова компанія Укрбурсервіс», з 13.07.2006 по 31.12.2013. У решті позову відмовлено.
При розгляді справи № 440/4276/20 Полтавським окружним адміністративним судом  встановлено таке:
-згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2, відносилися роботи на посадах згідно розділу ХІІ «Буріння, видобування та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля та сланцю», підрозділів 1а, 1б «Буріння», позиції « 2130100а-11587 Вишкомонтажник» та « 2130100б-24444  Виробник робіт вишкобудування»;
-у даному випадку пільговий стаж роботи ОСОБА_1 за списком №2 на посадах вишкомонтажника у період з 11.08.1993 по 29.11.1998 та виробника робіт вишкобудування у період з 30.11.1998 по 20.07.1999 та з 27.04.2001 по 03.05.2002 становить 06 років 11 місяців 15 днів, що підтверджується довідкою від 19.05.2020 №02-44/882, виданою ПАТ Бурова компанія «Букрос», а також фактично визнається пенсійним органом у спірному рішенні;
-згідно Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, який був чинним у 2006-2013 роках, до робіт, що надають право на пільгову пенсію за Списком №2, відносилися роботи на посаді - розділу «XII. Буріння, видобування та перероблення нафти, газу та газового конденсату, перероблення вугілля та сланцю.», підрозділу « 1. Буріння. 12.1б» майстри бурові, їх помічники;
-за змістом трудової книжки ОСОБА_1 від 16.08.1983, остання містить записи відносно ОСОБА_1 , а саме: - 13.07.2006 про прийняття останнього в ДП «Укрбурсервіс» ТОВ НВП «Імпульс - С» на посаду помічника бурового майстра в центральну інженерно-технічну службу із шкідливими умовами праці (поз.№12.1б розділу ХІІ «Буріння» списку №2); - 04.11.2011 про перетворення ДП «Укрбурсервіс» ТОВ НВП «Імпульс - С» в ТОВ «Бурова компанія Укрбурсервіс» та продовження здійснення ОСОБА_1 трудових обов`язків на тій же посаді; - 01.01.2014 переведення ОСОБА_1 у відділ з охорони праці ТОВ «Бурова компанія Укрбурсервіс» на посаду інженера з охорони праці.  
За висновками Полтавського окружного адміністративного суду, вказані відомості трудової книжки позивача фактично підтверджують те, що виконувана ОСОБА_1 у період з 13.07.2006 по 31.12.2013 включно робота на посаді помічника бурового майстра в центральній інженерно-технічній службі на ДП «Укрбурсервіс» ТОВ НВП «Імпульс - С» та ТОВ «Бурова компанія Укрбурсервіс» відноситься до робіт зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому, саме оформлені належним чином записи у трудовій книжці ОСОБА_1 про займану посаду і період виконуваної роботи на ТОВ НВП «Імпульс - С», ТОВ «Бурова компанія Укрбурсервіс» є підтвердженням пільгового трудового стажу останнього на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за період з 13.07.2006 по 31.12.2013.
Враховуючи, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20 набрало законної сили 18.11.2020, гр. ОСОБА_1 повинен був з`явитися до фахівця Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості на наступний день – 19.11.2020 та повідомити про дану обставину.
Водночас, матеріалами справи підтверджується, що 03.08.2020 громадянин ОСОБА_1 був зареєстрований в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості як такий, що шукає роботу. 
04.08.2020 на підставі поданої ним заяви відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість», йому було надано статус безробітного, про що свідчить копія персональної картки № 165020080300038 (т. 1 а.с. 19-20).
Згідно заяви ОСОБА_1 відповідно ч. 1, 3, 4 ст. 22 та ч.1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» було призначено виплату допомоги по безробіттю з 04.08.2020.
Лише 21.01.2021 ОСОБА_1 надав спеціалісту Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості копію рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20, яке набрало законної сили 18.11.2020.
Наказом Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 210122 від 22.01.2021 було припинено реєстрацію ОСОБА_1 , як безробітного, у зв`язку з досягненням особою встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку або призначення пенсії і пільгових умовах та відповідно абз.14 пп. 1 п. 30 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2018 № 792 з 17.02.2020.
Під час перебування на обліку в Полтавській міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 04.08.2020 по 22.01.2020 ОСОБА_1 була призначена та виплачена допомога по безробіттю на загальну суму 42 795,75 грн.
Відповідно до п.п. 18, п. 2, ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення», Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової служби України 60/62 та постанови Кабінету міністрів України від 26.09.2001 р. № 1266 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» позивачем було проведено розслідування страхового випадку, про що складено відповідний Акт № 45 від 25.01.2021 (т. 1 а.с. 36-37). 
За результатами розслідування комісія дійшла до висновку, що гр. ОСОБА_1 в порушення п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», своєчасно не подав відомостей про отримання права на пенсію за віком на пільгових умовах, а тому у відповідності до п. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» стягненню з гр. ОСОБА_1 підлягають грошові кошти, виплачені йому як допомога по безробіттю в період з 18.11.2020  (момент набрання законної сили рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20) по 21.01.2021 (фактичне надання ОСОБА_1 даного рішення суду фахівцю Полтавської міськрайонної філії Полтавського ОЦЗ) в сумі 12302,33 грн (копія довідки про дохід ОСОБА_1 за період з 18.11.2020 по 21.01.2021 наявна у матеріалах справи; т.1 а.с. 38).
26.01.2021 Полтавською міськрайонною філією Полтавського ОЦЗ    прийнято наказ № 10 «Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3 » (т. 1 а.с. 39-40), який ОСОБА_1 отримав разом з листом «Про відшкодування коштів» від 26.01.2021 вих. № 16/46/226-21 (т.1  а.с. 41).
Громадянин ОСОБА_1 відшкодував кошти в розмірі 12302,33 грн в добровільному порядку, що підтверджується копією квитанції від 29.01.2021  (т.1 а.с. 42).
Звертаючись до суду із позовом у цій справі, Полтавський обласний  Центр зайнятості в особі Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, зазначає, що кошти у розмірі 29971,41 грн, які було виплачено ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 04.08.2020 по 17.11.2020, підлягають поверненню Головним управлінням ПФУ в Полтавській області на користь Полтавського ОЦЗ, оскільки внаслідок неправомірних дій Головного управління ПФУ в Полтавській області ОСОБА_1 своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Полтавський ОЦЗ безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Позивачем на адресу відповідача направлена претензія від 31.03.2021 за № 16/46/673-21 про повернення грошових коштів в сумі 29971,41 грн, виплачених позивачем в якості допомоги по безробіттю гр. ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 46-51), яка залишена відповідачем без виконання.
У відповіді на претензію (т. 1 а.с. 52-53) відповідач повідомив, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20 управлінням призначено пенсію гр. ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком № 2 з 10.05.2020 за матеріалами відмовної пенсійної справи. Також відповідач зазначив, що при зверненні гр. ОСОБА_1 про призначення пенсії на виконання судового рішення, гр. ОСОБА_1 не повідомив управління про перебування на обліку в центрі зайнятості як одержувач допомоги по безробіттю. В трудовій книжці також відсутні відповідні записи. Отже обов`язок повідомити Полтавську міськрайонну філію Полтавського обласного центру зайнятості покладений на ОСОБА_1 . Натомість на Пенсійний фонд не покладено обов`язку повідомляти підприємства, установи, організації про призначення пенсій пенсіонерам.
Вважаючи, що відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах потягла за собою неправомірну реєстрацію останнього в службі зайнятості з призначенням особі статусу безробітного та незаконною виплатою допомоги по безробіттю в сумі  29971,41 грн, що  спричинило шкоду позивачу на вказану суму, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі № 917/988/21, в якому із посиланням на приписи статей 1166, 1173 Цивільного кодексу України, просив суд стягнути зазначені кошти з відповідача.
Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, зазначає таке.
Стаття 11 Цивільного кодексу України встановлює, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.    
Відповідно до частини першої статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.
Отже, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України. При цьому неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173 Цивільного кодексу України та статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №    915/282/17, від 18.06.2018 у справі №904/1284/17, від 09.07.2018 у справі №921/202/17-г/4, від 07.12.2018 у справі №922/3435/17.
Суб`єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.
Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Згідно з пунктом 7 зазначеного Положення Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
З огляду на викладене, Пенсійний фонд є органом виконавчої влади, тобто суб`єктом відповідальності в розумінні статті 1173 Цивільного кодексу  України.
Сторони у цій справі підтверджують, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі №440/4276/20 визнано протиправним та скасовано рішення Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області від 09.06.2020 № 751, якими ОСОБА_1 відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, підтвердженого в установленому порядку згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, обставини протиправної поведінки відповідача у даній справі, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, є встановленими та не підлягають повторному доведенню.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 Цивільного кодексу  України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно з пунктом 2 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції, чинній на дату звернення ОСОБА_1 до органів центру зайнятості) безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 зазначеного Закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.
Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 2 статті 43 Закону України «Про зайнятість населення»).
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону.
Пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Таким чином, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України «Про зайнятість населення».
Відповідно до положень статті 8 та пункту 1 частини 2 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.
Виходячи з наведених вище положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_1 .  Саме несвоєчасне отримання призначення пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , яке гарантовано чинним законодавством, і призвело до безпідставного здійснення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .
Отже, саме внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_1  своєчасно не отримав призначення пенсійного забезпечення, яке йому гарантовано чинним законодавством, а Полтавський обласний центр зайнятості безпідставно здійснив йому виплату допомоги по безробіттю, як особі, яка не має будь-яких доходів, за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Вказане свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями Пенсійного фонду та понесеними позивачем збитками.
Оскільки рішення відповідача про відмову гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії  було скасоване у судовому порядку, а відповідач лише на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20 призначив ОСОБА_1 пенсію з 10.05.2020, то колегія суддів вважає, що цим самим відповідач спричинив матеріальну шкоду позивачу в сумі 29971,44 грн. (сума грошових коштів отримана гр. ОСОБА_1 як допомога по безробіттю за період з 04.08.2020 по 17.11.2020). 
Щодо доводів скаржника про те, що саме на ОСОБА_1 покладено обов`язок повідомлення Полтавського обласного центру зайнятості про звернення до Головного управління ПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії, колегія суддів зазначає про таке.
Законом України «Про зайнятість населення», зокрема статтею 43, визначено перелік осіб, які мають право на отримання статусу безробітного.
Статтею 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено перелік обставин, за наявності яких припиняється виплата по безробіттю.
Зокрема, пунктом 7 частини першої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.
Згідно з частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»  застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати забезпечення та надання соціальних послуг.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.
Разом з тим, нормами чинного законодавства не передбачено, що саме лише звернення до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, за відсутності позитивного рішення пенсійного фонду, є підставою для відмови в отриманні статусу безробітного, чи підставою для припинення виплати по безробіттю, як не встановлено і обов`язку для громадян повідомляти органи центру зайнятості про саме лише звернення до органів Пенсійного фонду.
У силу зазначених норм, ОСОБА_1 повинен був 19.11.2020  повідомити центр зайнятості про прийняття рішення Полтавським окружним адміністративним судом від 16.09.2020 у справі № 440/4276/20, яке набрало законної сили 18.11.2020.
Враховуючи, що ОСОБА_1 свого обов`язку не виконав, а центр зайнятості продовжив нарахування виплати по безробіттю, кошти отримані вказаною особою за період з 18.11.2020 по 21.01.2021 в сумі 12302,33 грн підлягали відшкодуванню з ОСОБА_1 , які останній і сплатив у добровільному порядку.
Колегія суддів вважає доводи скаржника щодо відсутності на день звернення ОСОБА_1 (04.06.2020) до відповідача із заявою про призначення пенсії, в його трудовій книжці запису про перебування зазначеної фізичної особи на обліку в Полтавському обласного центру зайнятості, необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 звернувся до Полтавської міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості в пошуках підходящої роботи 03.08.2020 та отримав статус безробітного 04.08.2020. 
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі Трофимчук проти України (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а тому скарга відповідача задоволенню не підлягає. 
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно пункту 1 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21 підлягає залишенню без змін.
З урахуванням залишення апеляційної скарги без задоволення, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено частиною третьою статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої даної статті.
Вказана справа є малозначною та не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, м. Полтава на рішення Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21 залишити без задоволення.
2.Рішення Господарського суду Полтавської області від 13.09.2021 у справі № 917/988/21 залишити без змін.
3.Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 30.12.2021.

Головуючий суддя                                                                     С.В. Барбашова

Суддя                                                                                           Д.О. Попков  

Суддя                                                                                           Л.Ф. Чернота