ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

03 лютого 2022 року 	м.Суми	

Справа №578/726/21 
Номер провадження 22-ц/816/94/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,
відповідач - ОСОБА_1 , 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 листопада 2021 року, в складі судді Басової В.І., ухвалене у селищі міського типу Краснопілля, повний текст якого складено 16 листопада 2021 року,  
                                                       в с т а н о в и в:
  
14 липня 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 травня 2007 року між банком та відповідачем шляхом підписання анкети-заяви укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого на платіжну картку кредитного ліміту, який було збільшено до 15500 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав, надавши кредит у встановленому договором розмірі.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 14 червня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 16582 грн 54 коп, з яких:  13435 грн 71 коп - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 0,0 грн - заборгованості за поточним тілом кредиту, 13435 грн 71 коп - заборгованість за простроченим тілом кредиту,  0,0 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 3146 грн 83 коп - заборгованість за простроченими відсотками, 0,0 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, 0,0 грн - нарахованої комісії, яку банк просив стягнути на свою користь.
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 11 листопада 2021 року у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи,  невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Доводить, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитом, оскільки під час підписання анкети-заяви відповідач уклав договір приєднання, надав свої персональні дані та іншу необхідну інформацію для отримання кредитної картки, ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку щодо умов кредитування, які викладені на банківському сайті, а тому відсутність його підпису на відповідних Тарифах, Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору. Відмова у задоволенні позову про стягнення на користь банку всіх сум, вказаних у розрахунку заборгованості за кредитним договором, який є належним та допустимим доказом по справі та не спростований відповідачем, призводить до нехтування принципами платності кредитного договору.
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Ухвалою Сумського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року вказана цивільна справа призначена до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
В апеляційній скарзі позивачем заявлялося клопотання про виклик в судове засідання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
З огляду на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (16582 грн 54 коп), враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, конкретні обставини справи, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 травня 2007 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 16), за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 1260 грн, який було збільшено до 15500 грн, на строк 6 місяців - по 02 листопада 2011 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,0 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 17,01 грн та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 210 грн в обмін на зобов`язання відповідача на повернення кредиту, сплату відсотків, винагороди, комісії, зазначені в заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку щомісячно в період сплати, за який приймається період з «20» по «25» числа кожного місяця. Позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 234,52 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат згідно з умовами. Базова процентна ставка за кредитом 3% на місяць на залишок заборгованості.
Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншим платежам.
Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов.
Товар та/або інше майно Позичальника є предметом застави та відповідно до п. 2,3, 2.4,2.5 Умов забезпеченням зобов`язань, інформація про товар (його найменування, вартість, заводський номер) визначені у супроводжувальних документах на товар, колії яких додаються до Заяви Позичальника. Товар належить/буде належати у майбутньому Позичальникові на правах власності.
Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 1407,12 грн. Предмет застави знаходиться за адресою: Сумська область смт Краснопілля вул. Пушкіна.
Згідно з п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користуванням кредитом в розмірі 11,83 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.
Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов (а.с. 16).
У вказаній анкеті заяві визначено тип кредитної картки - «Універсальна - 30 днів пільгового періоду».
До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані (а.с. 17-26).
Із довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вбачається, що на підставі вказаного кредитного договору б/н ОСОБА_1 отримав  кредитні картки: № НОМЕР_2 дата відкриття 03.05.2007 року з терміном дії до 01/09; № НОМЕР_3 дата відкриття 20.09.2010 року з терміном дії до 06/14, № НОМЕР_4 дата відкриття 23.06.2015 року з терміном дії до 08/18; № НОМЕР_5 дата відкриття 11.07.2017 року з терміном дії до 07/21, № НОМЕР_6 дата відкриття 15.07.2019 року з терміном дії до 05/23 (а.с. 15).   
Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , кредитний ліміт було збільшено до 15500 грн (а.с. 14).
Відповідно до розрахунку позивача, станом на 14 червня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 16582,54 грн, з яких: 13435,71 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13435,71 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,0 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 3146,83 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії (а.с. 3-13).
Із виписки за картковим рахунком ОСОБА_1 вбачається, що він користувався встановленим кредитним лімітом, знімав готівку, розраховувався за покупки, банком постійно здійснювалося автоматичне списання коштів на погашення заборгованості по карті (а.с. 36-45).
Відмовляючи позивачу у задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами у справі не було досягнуто домовленості у належній формі, передбаченій законодавством, щодо істотних умов такого договору, а саме, не узгоджено у письмовій формі ціну договору, а наданий банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не підписаний відповідачем, тому не може бути складовою частиною кредитного договору, врахувавши при цьому факт повернення позичальником у добровільному порядку фактично отриманих та використаних коштів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором б/н від 03 травня 2007 року та погашення заборгованості за кредитом на суму 173329 грн 23 коп, що перевищує суму фактично використаних кредитних коштів - 126916 грн 51 коп. При цьому зазначено, що у період дії кредиту з 03 травня 2007 року по 02 листопада 2007 року відсотки не нараховувалися, а нараховані проценти поза межами строку дії договору стягненню не підлягають. 
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону. 
Підставами позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання ОСОБА_1   умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання  анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими процентами.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03 травня 2007 року, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору.
Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: терміни та поняття, умови обслуговування платіжних карт, права та обов`язки банка та клієнта, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог, та інші умови.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (03 травня 2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 липня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на погашення заборгованості за кредитним договором від 03 травня 2007 року ОСОБА_1   було сплачено банку 173329 грн 23 коп і станом на 14 червня 2021 року у нього відсутня заборгованість за тілом кредиту, а тому відсутні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Так, із доданих банком до позовної заяви доказів вбачається, що на погашення заборгованості за кредитом відповідачем внесено 173329 грн 23 коп, а до стягнення, при встановленому кредитному ліміті по карті відповідача 15500 грн та фактично використаними кредитними коштами у розмірі 126916 грн 51 коп, позивачем заявлено до стягнення 13435 грн заборгованості за тілом кредиту станом на 14 червня 2021 року, однак сума внесених коштів, за відсутності доказів погодження сторонами при укладенні кредитного договору умов про плату за користування кредитними коштами у вигляді нарахування відсотків, безпідставно зарахована на сплату відсотків. 
За встановлених обставин, сплачені відповідачем кошти мали бути спрямовані на погашення залишку за тілом кредиту. 
Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 534 цього Кодексу визначено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, перевіривши та проаналізувавши розрахунок заборгованості, наданий банком,  дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту та простроченими відсотками з підстав, наведених вище, і доводи апеляційної скарги про протилежне не спростовують висновків місцевого суду.
Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367 - 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   

                                               п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.
Рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 листопада 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -                                                                                  О.Ю.Кононенко

Судді:                                                                                               В.І. Криворотенко

                                                                                                          С.С. Ткачук