Справа № 450/990/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О. 
Провадження № 22-ц/811/2047/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р.В. 
Категорія: 63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Савуляка Р.В.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.
за участі секретаря: Савчук Г.В.,
з участю ОСОБА_1 , представника Військової частини НОМЕР_1 – Іванищенко В.І., представника КЕВ м. Львова – Безушко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Пустомитівського районного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Квартирно - експлуатаційний відділ м. Львова про визнання неправомірним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 грудня 2018 року № 350, яким затверджено протокол № 16 від 29 грудня 2018 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яким дату зарахування на квартирний облік старшого прапорщика ОСОБА_1 перенесено з 21 січня 1994 року на 18 травня 1998 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду від 18 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволено повністю.
Визнано неправомірним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29 грудня 2018 року № 350, яким затверджено протокол № 16 від 29 грудня 2018 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , яким дату зарахування на квартирний облік старшого прапорщика ОСОБА_1 перенесено з 21 січня 1994 року на 18 травня 1998 року.
Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Рішення суду оскаржила ВЧ НОМЕР_1 .
В апеляційній скарзі посилається на те, що на позивач був зарахований на квартирний облік відповідно до наказу Міністерства оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 «Про затвердження положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України» з недотриманням норм статті 12 Закону України «Про соціальний і правових захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 20 грудня 1991 року», яка була чинною до 01 січня 2015 року.
Зазначає, що після продовження військової служби понад 5 років забезпечення житлом військовослужбовців здійснюється на загальних підставах.
Посилається на те, що позивач уклав перший контракт на проходження військової служби 18 травня 1993 року, тому військова частина не маючи підстав для зняття позивача з квартирної черги вирішила перенести дату зарахування на квартирний облік з 18 травня 2018 року. 
Просить рішення суду скасувати.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Військової частини НОМЕР_1 – Іванищенко В.І., представника КЕВ м. Львова – Безушко О.І. на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 28 грудня 1989 року по 03 жовтня 2018 року проходив у військову службу в Збройних Силах України.
21 вересня 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 14-РС позивач був звільнений із військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з правом носіння військової форми, одягу, та направлений для зарахування на військовий облік до Пустомитівського районного військового комісаріату Львівської області. 
03 жовтня 2018 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 209 виключений із списків особового складу частини.
Старший прапорщик запасу ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік житловою комісією військової частини НОМЕР_2 21 січня 1994 року згідно вимог наказу Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 «Про затвердження положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України». 
29 грудня 1994 року отримав 1-кімнатну квартиру з залишенням на квартирній черзі.
Протоколом № 16 від 29 грудня 2018 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 дату зарахування на квартирний облік старшого прапорщика ОСОБА_1 перенесено з 21 січня 1994 року на 18 травня 1998 року.
Протокол № 16 затверджений наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 29 грудня 2018 року № 350. 
Підставою для прийняття такого рішення вказано лист начальника Квартирно - експлуатаційного відділу м. Львова від 05 грудня 2018 року № 5576, в якому вказувалося «що у відповідності до ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в редакції від 20 грудня 1991 року (яка була чинною до 01 січня 2015 року) за прапорщиками, мічманами. 
Військовослужбовцями надстрокової служби та військовослужбовцями, які вступили на військову службу за контрактом, протягом 5 років зберігалося право на жилу площу яку вони займали до вступу на військову службу. 
Після продовження військової, служби понад 5 років забезпечення вказаних військовослужбовців житлом забезпечувалось на загальних підставах. 
Старший прапорщик ОСОБА_1 уклав перший контракт на проходження військової служби 18 травня 1993 року. 
Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_2 КП від 21 січня 1994 року був зарахований на квартирний облік».
Задовольняючи позову, суд першої інстанції виходив з наступного.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Відповідно до положень ст. 36 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР) облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках і в порядку, встановлюваних Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання.
Згідно зі ст. 37 ЖК УРСР, облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію.
Відповідно до положень ст. 9,43 Житлового кодексу УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Положеннями ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до п. 22, 23 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03 серпня 2006 року, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).
До рапорту додаються:
довідка з місця проживання про реєстрацію і склад сім`ї;
витяг з особової справи військовослужбовця про склад сім`ї;
довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих органах місцевих рад);
документи, що підтверджують право на першочергове та позачергове одержання житла, інші пільги.
Інші документи житлова комісія запитує у разі потреби через командира військової частини у відповідних державних органів, установ, організацій, громадян.
Згідно з п. 24 вищевказаного порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Відповідно до п. 29 Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Відповідно до п. 32 Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.
Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Згідно пунктів 9,10 наказу Міністра оборони України «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31 липня 2018 року № 380 з метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями. Підготовку матеріалів на розгляд комісії з контролю здійснює Головне експлуатаційне управління Збройних Сил України.
Основним із основних завдань контролю є перевірка законності взяття та перебування на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання приміщень для постійного проживання.
Відповідно до п. 43 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок від 11 грудня 1984 р. N 470, громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботи, черговість на одержання жилого приміщення може бути перенесено на рік, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил.
Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на квартирний облік.
Статтею 44 Житлового кодексу УРСР визначено випадки можливого перенесення черговості на отримання житла, застосування якої можливе лише до громадян, які вчинили певне правопорушення, що не стосується позивача, оскільки до відповідальності його притягнуто не було.
Суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача, що під час перевірки Головним експлуатаційним управлінням Збройних Сил України підстав зарахування військовослужбовця на квартирний облік було виявлено порушення статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки такі тільки встановлюють підстави невзяття на квартирний облік, а не перенесення черги.
Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 не враховано, що на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_3 позивач був зарахований згідно рапорту від 21 січня 1994 року. Жодного житла в приватній власності чи на праві договору найму у позивача не було. Згідно протоколу № 7 від 29 грудня 1994 року засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_2 КП позивачу, як черговику була розподілена однокімнатна квартира за адресою БОС № 9 кв.6 військового містечка Липники.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач неправомірно, без будь-яких обґрунтованих підстав, всупереч вимогам чинного законодавства переніс дату перебування на квартирному обліку ОСОБА_1 , що є підставою для визнання неправомірним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29 грудня 2018 року № 350.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21.01.1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».
Зважаючи на вказане колегія суддів вважає за можливе в цілому схвалити мотиви суду першої інстанції щодо розгляду усіх позовних вимог, викладені в оскаржуваному рішенні, вважаючи такі належними та відповідними до встановлених обставин, що мають значення та вимог закону, без додаткового дублювання.
Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Пустомитівського районного суду від 18 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий:                                                                Савуляк Р.В.

Судді:                                                                        Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.