Справа № 466/4812/18                                Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б. 
Провадження № 22-ц/811/2942/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:44

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді - Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Скакун І.А.
за участю: ОСОБА_1 , його представника Акімової О.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року у справі за заявою представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №466/4812/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третьої особи - приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:
19.03.2021 до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №466/4812/18, в якій просила розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 41 864,97 грн матеріальної шкоди та 5 000,00 грн моральної шкоди, а всього 46 864,97 грн шляхом сплати заборгованості рівними частинами до 30 числа кожного місяця, а саме по 3905,41 грн починаючи з квітня 2021 року та закінчуючи квітнем 2022 року.
Ухвалою  Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду від 18.11.2020 у справі № 466/4812/18 - відмовлено.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що апелянт не згідний з тим, що незадовільний майновий стан та наявність трьох дітей не є підставою для розстрочення виконання рішення, оскільки саме ці підстави прямо прописано ч.4 ст. 435 ЦПК України. Зазначає, що апелянт ніколи не відмовлявся від виконання рішення, а лише хотів розстрочити  його задля прискорення виконання, адже апелянтові легше погасити 3905,41 грн у місяць, ніж одразу сплатити 46864,97 грн виходячи з того, що у апелянта не було доходу взагалі. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.
ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.
       У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його представник Акімова О.О. просили апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі. 
Інші учасники  в судове засідання не з`явилися,були належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України здійснюється колегією суддів за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 18.11.2020 у справі №466/4812/18, позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 41 864,97 грн матеріальної шкоди, 5 000 грн моральної шкоди, а всього 46 864,97 грн (сорок шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні дев`яносто сім копійок) та 1409,60 грн (одну тисячу чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.
12.02.2021 колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року - залишила без змін.
Обгрунтовуючи заяву про розстрочення виконання рішення суду відповідач невиконання рішення суду пов`язує зі скрутним фінансовим становищем та наявністю трьох неповнолітніх дітей на утримані, в обґрунтування чого надав суду копії довідок про доходи від 22.12.2020 та від 09.03.2021, а також копію трудової книжки дружини - ОСОБА_4 , з яких убачається, що його дружина не працює з 01.08.2008, а боржник перебуваючи на посаді маркетолога не отримував доходів та знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з чим просить суд розстрочити виконання рішення суду від 18.11.2020 у справі №466/4812/18про стягнення 46 864,97 грн шляхом сплати заборгованості рівними платежами щомісячно по 3905,41грн протягом одного року.
За приписами ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження ; при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст.129-1 Конституції України).
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, при розгляді заяви про розстрочення виконання рішення суду саме заявник зобов`язаний довести наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незадовільний майновий стан, наявність на утриманні дітей не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки при керуванні транспортним засобом та порушенні правил безпеки дорожнього руху позивач повинен був враховувати можливість настання негативних наслідків для нього, враховуючи розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що він несе зобов`язання щодо утримання дітей. 
Крім того, ОСОБА_1 на час звернення із заявою про розстрочення виконання рішення суду не розпочав його добровільне виконання, не навів будь-яких обставин щодо неможливості з поважних причин частково виконати покладені на нього зобов`язання.
Наявні в матеріалах справи документи не містять доказів, які свідчать, що боржником вчинялися будь-які дії, спрямовані на урегулювання питання щодо виконання рішення суду, так як починаючи 12.02.2021 з дня набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_1 жодного разу не здійснив сплату за рішенням суду від 18.11.2020.
Враховуючи вищенаведене, заявником не доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим, а представлені доводи та докази є непереконливими та необґрунтованими.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не підтверджено наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.
Доводи апеляційної скарги обгрунтованості висновків суду не спростовують. ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не встановлено.
В силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:04.04.2022.

Головуючий 
       
Судді