УХВАЛА

07 лютого 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/8114/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Губенко Н.М., 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Коротун О.М., судді - Ткаченко Б.О., Сулім В.В.)
від 13.12.2021

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 100 461, 78 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.          У травні 2021 року ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Українська залізниця" про стягнення 100 461, 78 грн.

2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач відправив вагони з вантажем за залізничними накладними, під час слідування вагонів була виявлена нестача вантажу, про що складено комерційні акти. Позивач вважає, що саме залізниця не забезпечила збереження вантажу під час його перевезення, тому просить стягнути з відповідача вартість втраченого вантажу в сумі 100 461,78 грн.

3.          Господарський суд міста Києва рішенням від 27.08.2021 позовні вимоги задовольнив повністю. Стягнув з відповідача на користь позивача вартість втраченого вантажу у розмірі 100 461, 78 грн та судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн.

4.          Суд першої інстанції виходив з того, що факт нестачі за спірним перевезенням підтверджений комерційними актами, які за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855. АТ "Українська залізниця" не спростувала подані позивачем докази на підтвердження завдання збитків у зв`язку з частковою втратою вантажу, що сталася з вини перевізника.

5.          13.12.2021 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

6.          Суд апеляційної інстанції виходив з того, що:

- матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували дійсну вартість втраченого вантажу за накладними № 52725256, 52753456, 52620119, 52717741, 52725264, тому висновок суду першої інстанції про належність та достатність доказів на підтвердження факту дійсної вартості вугілля визнав необґрунтованим. Докази, які б підтверджували вартість вугілля, позивач не надав;
- з матеріалів справи вбачається, що вагони в технічному відношенні справні, торцеві двері та розвантажувальні люка з обох сторін закриті, водночас, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що залізниця не забезпечила схоронності вантажу, що наявні сліди доступу до вантажу, немає таких відміток і в комерційному акті;
- твердження позивача в позовній заяві щодо "вжиття відправником всіх заходів, які забезпечували б збереження вантажу на всьому шляху слідування, наявність ознак, що вказують на втрату вантажу саме під час перевезення" є безпідставними; 
- позивач не надав суду доказів дійсної вартості спірного вантажу за ціною відправника, не довів вини Залізниці у неналежному виконанні договірних зобов`язань по договору перевезення, тому позовні вимоги  є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

7.          14.01.2022 позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу (зареєстрована канцелярією суду 18.01.2022), в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

8.          Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

9.          Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10.          Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

11.          Так, відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

12.          Частина 7 статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 

13.          Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року у розмірі 2 270,00 грн.

14.          Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

15.          Предметом позову у цій справі є стягнення 100 461, 78 грн, що менше ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 100 = 227 000,00 грн), тому у розумінні статті 12 ГПК України справа є малозначною.

16.          Скаржник зазначає, що справа підлягає оскарженню за підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, оскільки вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 

17.          Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктом "а" пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

18.          Верховний Суд звертає увагу, що фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка у випадку відкриття касаційного провадження, буде впливати на значну кількість спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми. 

19.          Використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

20.          Наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки у касаційній скарзі ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" не наведено належних обґрунтувань та наявності неоднакового застосування судом одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах.

21.          Водночас, доводи скаржника зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, при цьому, сама по собі незгода сторони з оцінкою судом конкретних обставин справи не може бути підставою для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

22.          Таким чином, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 100 461, 78 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

23.          Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

24.          Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини 3 статті 287, пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/8114/21 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Курахівська ЦЗФ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021. 

2.          Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                       І. Кондратова

Судді                                                                                                    О. Баранець

                                                                                                             Н. Губенко