УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 189/347/20
провадження № 51-483 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_5 , 
встановив:
За вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від                   27 квітня 2021 року 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку                                    смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту затримання – з 7 лютого 2020 року.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком ОСОБА_5 , в кінці квітня місяця 2019 року (точної дати не встановлено) близько 22.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибула до будинку, де вона мешкає, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 і знайомим ОСОБА_7 .
Знаходячись у вітальній кімнаті будинку, де в цей час перебував її брат –                            ОСОБА_8 , в ході виниклої на грунті особистих неприязних відносин сварки ОСОБА_9 із ОСОБА_8 , між останніми сталася бійка, під час якої ОСОБА_9 , знаходячись позаду ОСОБА_8 обхватив його руками за тулуб та руки, тим самим обмеживши рухи ОСОБА_8 , щоб останній не мав змоги наносити йому удари. В цей час ОСОБА_5 користуючись уразливістю ОСОБА_8 , без попередньої змови із ОСОБА_9 , на ґрунті виниклих неприязних відносин, по раптово виниклому умислу, направленому на заподіяння смерті ОСОБА_8 , взяла кухонний ніж та, приховуючи його від ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , наблизившись до ОСОБА_8 , одразу із застосуванням фізичної сили умисно нанесла йому не менше чотирьох прямих ударів у черевну порожнину, грудну клітину і один боковий удар в шию з лівої сторони, після чого, доводячи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_8 та бажаючи настання таких наслідків, пішла до двору домоволодіння, де вона мешкає, та, взявши сокиру повернулась до будинку, після чого направилась до ОСОБА_8 , який в цей час знаходився на підлозі вітальної кімнати, та нанесла два удари сокирою по голові останнього, чим заподіяла смерть ОСОБА_8 , тим самим довела свій злочинний умисел до кінця.
Від отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 помер на місці скоєння злочину, а саме: в будинку домоволодіння АДРЕСА_1 близько 22.30 годин в кінці квітня місяця 2019 року (точної дати не встановлено).
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , погоджуючись з фактичними обставинами, встановленими судом, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, просить судові рішення щодо ОСОБА_5   змінити, пом`якшивши їй покарання. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК є особливо тяжким, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти життя та здоров`я особи та виразилось у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, та врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення; дані про особу винної, яка раніше не судима, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, заміжня, у лікаря нарколога чи психіатра на обліку не перебуває, не працює, що свідчить про відсутність в останньої бажання забезпечувати достатній та необхідний рівень життя своїм неповнолітнім дітям, створювати їм умови для повноцінного та всебічного розвитку, маючи розлад психіки та емоційно нестійкий розлад особистості замість підтримання стану свого психічного здоров`я в нормі - вживає спиртні напої; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що його обтяжують - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину проти особи, з якою обвинувачена перебуває у родинних відносинах. Окрім того суд врахував поведінку ОСОБА_5 як в момент вчинення злочину, так і після, яка вчинивши особливо тяжкий злочин, довгий час його приховувала, зізнаватися у скоєному не збиралась. 
Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, зокрема і ті, на які захисник послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років, яке не є максимальним у межах санкції вказаної норми.
Призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним               і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нових злочинів.
Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі захисника відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_4 та з зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін. 
Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам                 ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
 Судді:
 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                           ОСОБА_3