ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 932/5858/21(2-а/932/273/21)	
(суддя Кіпчарський О.М., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чередниченка В.Є. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Панченко О.М.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2021 року у справі № 932/5858/21 (2-а/932/273/21) за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

                                                        ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 05 липня 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач-1), Департаменту патрульної поліції (далі – відповідач-2) в якому, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА №488455 від 24.06.2021 року, а справу про адміністративне правопорушення – закрити. 
Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.121 КУпАП, оскільки відповідачем не надано доказів в підтвердження зазначеного правопорушення. При цьому, зазначає про те, що позивач не керував транспортним засобом за несправність якого його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2021 року позов задоволено повністю.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КУпАП.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач-2 оскаржив його до апеляційного суду, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд не проаналізував належним чином надані відповідачем докази та не дослідив достеменно наявність скоєного позивачем правопорушення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що згідно з постановою серії БАА №488455 від 24.06.2021 року, 24.06.2021 року о 11:05 год. в м. Дніпро пров. Парусний позивач керував транспортним засобом Mersedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , що використовується з надання послуги з перевезення пасажирів, та в якому кількість для сидіння з місцем водія становить 56, що менше ніж кількість місць для сидіння зазначені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, а саме 58. Також мав технічні несправності, а саме тріщина на вітровому склі в зоні дії склоочисників, джути, проводи не надійно закріплені та захищені, відсутній працюючий вогнегасник, чим порушив вимоги п. 31.1, п. 31.3 (а), п.31.4.7(є) ПДР, вимог п. 6.1.2 п. 6..8.14, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:10 (а.с.14).
Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Частиною 2 статті 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, частина 1 цієї статті передбачає, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктами 31.1, п. 31.3 (а), п.31.4.7(є) ПДР України визначено, що технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Відсутності інших елементів конструкцій.
При цьому, відповідно до п. 6.1.2 п. 6.8.5 Вимог щодо безпечності технічного стану та методи контролювання ДСТУ 3649:10 не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах ПЗС, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.
Пункт 6.8.14 ДСТУ 3649:10 визначає, що джгути проводів та окремі проводи системи електрообладнання мають бути надійно захищені та закріплені, щоб унеможливити обрив, перетирання і не мати непередбаченого конструкцією контакту з деталями КТЗ. Ізоляція електропроводів КТЗ має унеможливлювати виникнення випадкових замикань проводів із провідними частинами КТЗ («масою») і між собою. Електричні ланцюги мають бути захищені плавкими або автоматичними запобіжниками, за їх встановлення підприємством-виробником КТЗ.
Відповідно до п. 6.8.5 ДСТУ 3649:10 на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.           З постанови серії БАА №488455 від 24.06.2021 року вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог 31.1, п. 31.3 (а), п.31.4.7(є) ПДР України та вимог п. 6.1.2 п. 6..8.14, п. 6.8.5 ДСТУ 3649:10. 
Суд апеляційної інстанції зазначає про те, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.  
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Тобто, належним доказом правопорушення є фотофіскація або відеофіксація вчиненого правопорушення розміщена на видному місці.
Однак, відповідач не надав суду доказів вчинення позивачем правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідач притягнув позивача до відповідальності за керування позивачем транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, натомість будь-яких доказів наявності таких несправностей ані до суду першої інстанції ані до суду апеляційної інстанції не надав, в той час як позивач оскаржуючи постанову серії БАА №488455 від 24.06.2021 року у позовній заяві вказує на те, що перед виїздом на маршрут позивачем було пройдено перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу, що підтверджується копією журналу механіка від 24.06.2021 року №8, згідно з яким транспортний засіб відповідає вимогам технічного стану та комплектності.
Слід зазначити й те, що у графі 7 постанови серії БАА №488455 від 24.06.2021 року зазначено, що додатком до неї є акт відповідності транспортного засобу, натомість такого акта відповідачем до суду надано не було, при цьому, суд позбавлений процесуальної можливості самостійно витребовувати такий доказ, оскільки частина 5 статті 77 КАС України прямо встановлює, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів
В свою чергу, частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Однак, відповідачем не виконано обов`язок щодо доведення правомірності прийнятого рішення.
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення  без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції – залишити без задоволення, а рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2021 року у справі № 932/5858/21 (2-а/932/273/21) – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 02 лютого 2022  року.
  
Головуючий - суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко