СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року                             м. Харків                     Справа № 922/2076/21  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання: Семенова О.Є.,
за участю представників сторін:
від позивача: Матвійчук В.В., ордер серія АА №1165269 від 13.12.2021;
від відповідача: не з`явились;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енджел Кепітал", м. Харків (вх. 2587 Х/2),
на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 (повний текст складено 23.07.2021) у справі № 922/2076/21 (суддя Шатерніков М.І.), 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Інвест", м.Харків,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Енджел Кепітал", м.Харків,
про стягнення 560070,14 грн.,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Інвест" (надалі – ТОВ "Мегалайн Інвест") звернулося до Господарського суду Харківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енджел Кепітал" (надалі – ТОВ "Енджел Кепітал") про стягнення заборгованості за Договорами генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019 у загальному розмірі 560070,14 грн., з яких: 461407,49 грн. – сума основного боргу за двома договорами (242645,38 грн. та 218762,11 грн. відповідно); 13855,99 грн. відсотки за користування грошовими коштами; 38665,91 грн. інфляційних нарахувань; 46140,75 грн. штрафу (24264,54 грн. та 21876,21 грн. відповідно). Також позивач просив суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що 04.06.2019 між ТОВ "Енджел Кепітал" (відповідач), як замовником, та ТОВ "Мегалайн Інвест" (позивач), як генеральним підрядником, було укладено два Договори генерального підряду, згідно умов яких позивач взяв на себе зобов`язання виконати з власних матеріалів роботи з поточного ремонту приміщень за Договором № 03/19-Р будівлі АЗС за адресою: проспект Східний, 4а, м. Бердянськ, Запорізька область, а за Договором № 04/19-Р будівлі АЗС за адресою: вул. Запорізька, 43, м. Оріхів, Запорізька область. Позивач стверджує, що будівельні роботи відповідно до умов Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019 ним були виконані у повному обсязі на загальну суму 4121258,22, що підтверджується складеними між сторонами станом на кінець квітня 2020 року Актами приймання-передання виконаних робіт (форма КБ-2В) та Довідками про вартість викоанних робіт (форма КБ-3), однак станом на день подання цього позову відповідачем сплачено за виконані будівельні роботи лише 3659850,73 грн., тобто несплачена заборгованість складає 461407,49 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь штраф, нарахований у відповідно до п. 13.4 Договорів у розмірі 10% відсотків несплаченої суми заборгованості, що складає 461407,49 грн., а також інфляційні втрати на суму 38665,91 грн. та 3% річних на суму 13855,99 грн. за порушення строку розрахунків.   
Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі №922/2076/21 позов задоволено повністю та стягнуто з ТОВ "Енджел Кепітал" на користь ТОВ "Мегалайн Інвест" 461407,49 грн. – сума основного боргу; 13855,99 грн. відсотки за користування грошовими коштами; 38665,91 грн. інфляційних нарахувань; 46140,75 грн. штраф; 8401,05 грн. судового збору сплаченого позивачем при подачі позову.
Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивач підтвердив факт виконання та вартість виконаних ним підрядних робіт, а відповідач, у свою чергу, не надав суду доказів належного виконання своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт за договорами підряду, прийнявши ці роботи без жодних зауважень та мотивованих заперечень щодо їх виконання. Наведений висновок став підставою для задоволення позовних вимог в сумі основного боргу у розмірі 461407,49 грн. 
При цьому, встановивши факт порушення відповідачем умов договорів підряду щодо термінів (які перевищують 10 днів прострочення) здійснення оплати за виконані роботи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача передбаченого п. 13.4 Договорів штрафу у розмірі 10% від суми простроченого розрахунку, який складає суму 46140,75 грн. 
Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є арефметично вірним та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 13855,99 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 38665,91 грн. також підлягають задоволенню.
Не погодившись із вищевказаним рішенням, ТОВ "Енджел Кепітал" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі №922/2076/21 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник посилається на порушення місцевим судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, вважає висновки, викладені в оскаржуваному рішенні такими, що не відповідають дійсності. 
В обґрунтування своїх доводів скаржник зазначає  наступне:
1) Судом першої інстанції порушено вимоги п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України та безпідставно віднесено дану справу до категорії малозначних, оскільки: 
по-перше, сума позову перевищувала 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 
по-друге, при визначенні складності справи судом не було взято до уваги доводи відповідача щодо складності справи, наведені у клопотанні від 15.06.2021 про необхідність розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження. Зокрема, на думку відповідача ця справа є складною, оскільки:
- предметом спору є стягнення сум за договорами підряду, якими передбачено залучення субпідрядників, оформлення документів дозвільного характеру (спеціальних дозволів) на певні види робіт;
- будівельні роботи, які були предметом за договорами підряду передбачають необхідність залучення спеціалістів у сфері спеціальних знань, у т.ч. сфері будівництва для проведення експертизи, тощо; 
- для обох сторін спору ця справа має велике значення, а також спірні правовідносини передбачають необхідність зібрання сторонами та дослідження судом досить об`ємної кількості доказів;  
З урахуванням викладеного, на думку відповідача, суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення згідно п. 7 ч. 3 ст. 277 ГПК України;
2) Щодо суті позовних вимог, то відповідач позов не визнає у повному обсязі, вважає його необґрунтованим та безпідставним, мотивуючи свою позицію тим, що за умовами Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019 сторони дійшли згоди про те, що перелік, характер, вартість, строки проведення робіт та графік фінансування визначаються у Додатках 1, 2, 3, 4, які є невід`ємною частиною цього Договору. Однак відповідачем до позовної заяви не надано та матеріали справи не містять вищевказаних Додатків 1 - 4 до Договорів підряду, у зв`язку з чим суд першої інстанції не мав можливості дослідити та встановити дійсні обставини справи (перелік, характер, вартість робіт, графік виконання робіт і фінансування).
На думку скаржника, за відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів, з яких вбачається договірна ціна (Додаток 1), графік виконання робіт (Додаток 2) та графік фінансування робіт (Додаток 4) місцевий господарський суд не міг встановити реальну вартість робіт, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність у відповідача заборгованості за двома договорами підряду на суму 461407,49 грн., виходячи з якої здійснено всі подальші розрахунки (штраф, 3% річних та інфляційні).
Як також вказує відповідач, у матеріалах справи містяться докази, якими підтверджуються факт належного виконання відповідачем обов`язку щодо оплати погодженої сторонами вартості фактично виконаних робіт у загальній сумі 3659850,73 грн., з яких за Договором №03/19-Р сплачено 1856592,99 грн. та за Договором №04/19-Р сплачено 1803257,74 грн., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю позивача. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Ільїн О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Енджел Кепітал" на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі №922/2076/21 та призначено справу до розгляду на 13.10.2021 о 11:30 год. 
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021, у зв`язку із відпусткою судді Ільїна О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.
Судове засідання у справі №922/2076/21, призначене на 13.10.2021 о 11:30 год. не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючого судді Мартюхіної Н.О. у  відпустці.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.10.2021 розгляд справи №922/2076/21 призначено на 17.11.2021 о 11:45 год.
17.11.2021 на адресу апеляційного суду від ТОВ "Енджел Кепітал" надйшли наступні документи: 
1) клопотання про застосування позовної давності щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 46140,75 грн.; 
2) клопотання про відкладення справи №922/2076/21 на іншу дату; 
3) письмові пояснення до апеляційної скарги.
У вказаному клопотанні про застосування позовної давності та письмових поясненнях відповідач просить відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу у розмірі 10% від суми заборгованості, що складає 46140,75 грн., посилаючись на пропуск позивачем спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення неустойки в один рік, який передбачено п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України. Відповідач зазначає, що кінцевий строк оплати по двох договорах (15 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт) припадає на 21.05.2020, а тому звернення позивача із позовом про стягнення суми неустойки (26.05.2021) відбулось з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. Також зазначає, що позивачем безпідставно здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат починаючи із визначеної ним дати нарахування – 13.05.2020, оскільки, як вказано вище остаточні розрахунки між сторонами повинні були бути проведені саме 21.05.2020, а тому наданий позивачем розрахунок 3% та інфляційних є неправильним, у зв`язку з чим він не може братись судом до уваги. 
17.11.2021 на адресу апеляційного суду від ТОВ "Мегалайн Інвест" надійшли письмові пояснення, у яких позивач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем під час апеляційного провадження (23.10.2021) було сплачено суму основного боргу у розмірі 461407,49 грн., у зв`язку з чим просить закрити апеляційне провадження в частині стягнення суми основного боргу. Крім того, позивач просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату та провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Судове засідання у справі № 922/2076/21,  призначене на 17.11.2021 о 11:45 год. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді               Мартюхіної Н.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 розгляд справи №922/2076/21 призначено на 13.12.2021 о 10:45 год. Також було задоволено заяву ТОВ "Мегалайн Інвест" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 13.12.2021 в режимі відеоконференції представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у письмових поясненнях.
Уповноважені представники відповідача (апелянта) у судове засідання апеляційної інстанції 13.12.2021 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи всі сторони повідомлялись належним чином. 
Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, та те, що явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у даному судовому засіданні за відсутності представників відповідача, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Розглянувши клопотання позивача про закриття апеляційного провадження у цій справі, яке мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи Східним апеляційним господарським  судом (23.10.2021) сплатив суму основного боргу у розмірі 461407,49 грн., колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке. 
Перелік підстав для закриття апеляційного провадження наведений у ст. 264 ГПК України, і така підстава, про яку зазначає позивач до цього переліку не входить. 
Статтею 231 ГПК України наведено перелік підстав для закриття провадження у справі, зокрема у п. 2 ч. 1 цієї статті зазначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. 
Разом з цим, закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення. Однак, у даному випадку зазначена норма не підлягає застосуванню, оскільки з урахуванням приписів ст. 269 ГПК України апеляційний суд переглядає законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його прийняття, а тому обставини, які виникли після винесення рішення (у т.ч. сплата суми основного боргу) не можуть бути підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення присутнього представника позивача, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
04.06.2019 між ТОВ "Енджел Кепітал" (замовник, відповідач) та ТОВ "Мегалайн Інвест" (генеральний підрядник, позивач) було укладено Договір генерального підряду №03/19-Р, за умовами якого, замовник доручає, а генеральний підрядник приймає на себе зобов`язання відповідно до умов цього договору виконати з власних матеріалів роботи з поточного ремонту приміщень будівлі АЗС на об`єкті: "Поточний ремонт приміщень будівлі АЗС, за адресою проспект Східний, 4а, м. Бердянськ, Запорізька обл.".
Одночасно, 04.06.2019 між ТОВ "Енджел Кепітал" (замовник, відповідач) та ТОВ "Мегалайн Інвест" (генеральний підрядник, позивач) було укладено Договір генерального підряду №04/19-Р, за умовами якого, замовник доручає, а генеральний підрядник приймає на себе зобов`язання відповідно до умов цього договору виконати з власних матеріалів роботи з поточного ремонту приміщень будівлі АЗС на об`єкті: "Поточний ремонт приміщень будівлі АЗС, за адресою вул. Запорізька 43, м. Оріхів, Запорізька обл.".
Умови зазначених договорів аналогічні.
Пунктом 2.2 Договорів передбачено, що перелік, характер і вартість робіт вказані в Договірній ціні (Додаток №1 до цього Договору), який є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 2.4. Договорів передбачено, що Генеральний підрядник зобов`язується виконати передбачені цим Договором роботи у строки передбачені Графіком виконання робіт (Додаток №2 до цього Договору), за умови своєчасного фінансування робіт з боку замовника, а також у разі необхідності оформленням контрольної картки на тимчасове порушення благоустрою та його відновлення в зв`язку з поточним ремонтом приміщень АЗС, від яких залежить можливість виконання робіт Генеральним підрядником. Фінансування здійснюється відповідно до умов цього Договору та Графіка фінансування робіт (Додаток №4 до цього Договору).
Пунктом 5.1.4. Договорів передбачено, що замовник зобов`язується прийняти якісно і в строк виконанні Генеральним підрядником роботи, відповідно до договору, за актом приймання-передання виконаних робіт (форма КБ-2В) і довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3).
Пунктом 11.2. Договорів передбачено, що фінансування робіт проводиться замовником згідно з Графіком фінансування робіт (Додаток №4 до цього Договору) шляхом переказу грошових коштів у національній валюті України (гривні) на поточний рахунок Генерального, підрядника у такому порядку:
- аванс в розмірі 70% від Договірної ціни, протягом 15 банківських днів з моменту підписання даного Договору (п.11.2.1);
- аванс в розмірі 20% від Договірної ціни, протягом 40 календарних днів з моменту підписання даного договору (п.11.2.2);
- остаточний розрахунок в розмірі 10% від Договірної ціни, протягам 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання сторонами кінцевого Акту приймання-передання виконаних робіт (форма КБ-2В) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) за цим Договором.
Пунктом 11.5. Договору передбачено: після завершення виконання робіт Генеральний підрядник передає на розгляд Замовника акт прийняття-передання виконаних робіт (форма КБ-2В) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3).
Пунктом 16.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін та скріплення відповідними печатками підприємств, та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
Звертаючись до господарського суду першої інстанції із цим позовом ТОВ "Мегалайн Інвест" зазначило, що станом на 15.04.2021 відповідачем прийнято виконані роботи без зауважень, однак оплату відповідно до умов Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019 у загальному розмірі  461407,49 грн. сплачено не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до ТОВ "Енерджи Кепітал" з претензією про сплату заборгованості, а також штрафу у розмірі 46140,75 грн. та 3% річних у розмірі 13855,99 грн. та інфляційних збитків у розмірі 38665,91 грн. у десятиденний строк з дня отримання претензії. 
Як зазначає позивач, претензія була отримана відповідачем 28.04.2021, однак, станом на день подачі позовної заяви відповідь на претензію так і не надійшла, заборгованість не погашена. 
Обставини щодо невиконання відповідачем умов Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019 в частині повної та своєчасної оплати вартості прийнятих робіт з ремонту приміщень будівель АЗС (у м. Бердянськ та м. Оріхів) та необхідність захисту порушених прав та інтересів позивача стали підставою для звернення останнього із цим позовом до господарського суду першої інстанції. 
Як вже зазначалось, Господарським судом Харківської області 20.07.2021 ухвалено оскаржуване рішення у справі №922/2076/21, яким позовні вимоги про стягнення суми основного боргу, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат задоволено у повному обсязі з підстав, зазначених вище. 

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції  погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на таке.
За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) унормовано, що однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.
Спірним у цій справі є питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з замовника, який, за доводами підрядника, не виконав обумовлені договорами підряду зобов`язання з оплати повної вартості робіт, виконаними підрядником за такими договорами підряду. 
Вирішуючи вказане питання, судом встановлено, що спір у справі стосується обставин виконання двох Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р , укладених 04.06.2019 між ТОВ "Енджел Кепітал" (замовник) та ТОВ "Мегалайн Інвест" (підрядник).
Відносини, що виникли між сторонами цього спору на підставі зазначених вище Договорів, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173 - 175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей передбачених ГК України.
Статтею 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Згідно із ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З досліджених судом умов Договорів генерального підряду №03/19-Р та №04/19-Р від 04.06.2019 вбачається, що у п. 11.5. Договорів сторони погодили, що після завершення виконання робіт Генеральних підрядник передає на розгляд Замовника акт прийняття-передання виконаних робіт (форма КБ-2В) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору генерального підряду № 03/19-Р від 04.06.2019 між позивачем та відповідачем підписано:
- 24.12.2019 Акт приймання виконаних будівельних робіт № 147 за грудень 2019 року (форма КБ-2в) на загальну суму 1431651,82 грн. (а.с.20-40); довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 (форма КБ-3) (а.с. 19); 
- 27.04.2020 акт приймання-передачі виконаних робіт № 10 за квітень 2020 року (форма КБ-2в) на загальну суму 667586,55 грн. (а.с. 42-48); довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2020 (форма КБ-3) (а.с. 19).
Крім цього, на виконання умов Договору генерального підряду № 04/19-Р від 04.06.2019  між позивачем та відповідачем підписано:
- 24.12.2019 Акт приймання виконаних будівельних робіт № 145 за грудень 2019 року (форма КБ-2в) на загальну суму 1354433,31 грн. (а.с.62-80); довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2019 (форма КБ-3) (а.с. 61); 
- 27.04.2020 акт  приймання-передачі виконаних робіт № 9 за квітень 2020 року (форма КБ-2в) на загальну суму 667586,55 грн. (а.с. 82-86); довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2020 (форма КБ-3) (а.с. 81).
При цьому, вищевказані акти приймання-передачі виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт скріплені печатками та підписані сторонами без зауважень.
Відтак, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що сторонами погоджено факт належного виконання підрядником (позивачем) будівельних робіт: по Договору будівельного підряду № 03/19-Р від 04.06.2019 на загальну суму 2099238,37 грн. та по Договору будівельного підряду № 04/19-Р від 04.06.2019  на загальну суму 2022019,85 грн. Всього позивачем виконано, а відповідачем прийнято робіт на суму 4121258,22 грн.   
Підпунктом 11.2.3. п. 11.2. Договорів будівельного підряду №03/19-Р та №04/19-Р  від 04.06.2019 передбачено, що остаточний розрахунок в розмірі 10% від Договірної ціни, протягам 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з моменту підписання сторонами кінцевого Акту приймання-передання виконаних робіт (форма КБ-2В) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) за цим Договором.
Однак, в порушення умов вищезазначених Договорів генерального підряду відповідачем вказані роботи оплачені лише частково у загальній сумі 3659850,73 грн., з яких за Договором № 03/19-Р сплачено 1856592,99 грн. та за Договором №04/19-Р сплачено 1803257,74 грн., що підтверджується наданою позивачем оборотно-сальдовою відомістю.
У матеріалах справи відсутні платіжні доручення, які могли б підтвердити оплату відповідачем підрядних робіт, в той же час зазначені обставини (сума оплати відповідача) визнаються всіма учасниками справи, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 75 ГПК України вони не підлягають доказуванню.   
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач виконав роботи за Договорами генерального підряду №03/19-Р та №04/19-Р від 04.06.2019, які прийняті відповідачем без зауважень, на загальну суму 4121258,22 грн., однак оплата прийнятих робіт після підписання актів відповідачем здійснена несвоєчасно та не у повному обсязі, а саме відповідачем не оплачено роботи на суму 461407,49 грн., з яких за Договором № 03/19-Р - 242645,38 грн. та за Договором № 04/19-Р - 218762,11 грн.
У свою чергу відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні вимог ст.ст. 76 – 77 ГПК України на підтвердження здійснення своєчасної та у повному обсязі оплати прийнятих ним без зауважень робіт або вмотивованих заперечень проти вимог позивача.
Відтак, встановлені обставини справи свідчать про доведеність факту виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за договорами щодо належного виконання робіт обумовлених договорами на загальну суму 4121258,22 грн., при цьому не містять доказів на підтвердження оплати відповідачем заборгованості у розмірі 461407,49 грн. за виконані роботи, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.
З огляду на викладане, враховуючи, що відповідач не надав суду належних доказів виконання умов Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019 в частині повної оплати виконаних робіт та не надав мотивованих заперечень проти виконаних позивачем робіт, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та правомірність заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 461407,49 грн. 
Доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність в матеріалах справи Додатків 1 – 4 до Договорів підряду, в яких визначається ціна, графік виконання та фінансування робіт, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на таке. 
По-перше, відсутність відповідних додатків може вказувати на те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов таких Договорів підряду, у зв`язку з чим такі договори можуть вважається неукладеним (такими, що не відбулись).
У свою чергу, якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.
Відповідно, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, це виключає кваліфікацію договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч. 8 ст. 181 ГК України, відповідно до якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов, а не за наслідками виконання договору сторонами, (п. 22 постанови Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18).
У той же час досліджені судом матеріали справи беззаперечно підтверджують те, що позивач вже виконав умови Договорів підряду та здійснив обумовлений між сторонами перелік робіт з поточного ремонту приміщень будівель АЗС за адресою: проспект Східний, 4а, м. Бердянськ, Запорізька область (за Договором № 03/19-Р) та за адресою: вул. Запорізька, 43, м. Оріхів, Запорізька область (за Договором № 04/19-Р). Відповідач, у свою чергу, прийняв такі роботи, погодився з фактом їх виконання та здійснив часткову оплату робіт за цими договорами. А відтак відсутність додатків у спірному випадку не може свідчити про те, що такі договори підрядку є неукладеними.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Статтею 882 ЦК України встановлено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Отже, нормами чинного законодавства передбачено обов`язок замовника здійснити оплату фактично виконаних підрядником робіт. 
Як встановлено судом вище, сторонами підписано та скріплено печатками відповідні Акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), а також Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), підписані між сторонами 24.12.2019 та 27.04.2020 без жодних зауважень, а відтак колегія суддів  вважає, що сторони, як позивач, так і відповідач погодились з усіма обставинами зазначеними у таких актах та довідках, у т.ч. щодо загальної вартості виконаних та прийнятих робіт. 
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на те, що суд першої інстанції, за відсутності у матеріалах справи відповідних додатків до договорів, не міг перевірити та встановити дійсну вартість фактично виконаних позивачем робіт, у зв`язку з чим не мав правових підстав для висновку, що роботи не були оплачені відповідачем у повному обсязі, оскільки, як встановлено вище реальна вартість робіт була погоджена сторонами (у т.ч. відповідачем) у відповідних Актах приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та Довідках про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) на загальну суму 4121258,22 грн.
Колегія суддів вважає, що сама по собі відсутність в матеріалах справи відповідних додатків до договорів не свідчить про неможливість суду визначити загальну ціну договору та вартість фактично виконаних робіт, оскільки зазначені обставини можливо встановити з актів приймання виконаних робіт та довідок про вартість цих робіт, підписаних обома сторонами.
Крім цього, відповідач, як друга сторона відповідних правочинів, мав безперешкодну можливість самостійно надати до суду першої інстанції Додатки 1 – 4 до Договорів підряду, про відсутність яких зазначено в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим міг підтвердити іншу обумовлену між сторонам вартість робіт та спростувати доводи і докази позивача в цій частині. 
Однак, відповідачем доказів іншої вартості робіт суду не надано, а також не підтверджено того, що позивачем не виконано або неналежно виконано роботи з поточного ремонту приміщень АЗС.
За таких обставин, судова колегія відхиляє доводи відповідача про те, що останнім сплачено 3659850,73 грн. та повністю виконано умови укладених між сторонами договорів в частині повної оплати вартості прийнятих робіт з ремонту приміщень будівель АЗС, оскільки з досліджених матеріалів справи вбачається, що позивач виконав роботи на загальну суму 4121258,22 грн., відповідач шляхом підписання актів та довідок прийняв ці роботи, але оплату здійснив не у повному обсязі, а саме відповідачем не оплачено роботи на суму 461407,49 грн.
Наведене підтверджує правомірність висновку місцевого суду щодо обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення заборгованості за виконання будівельних робіт згідно умов договорів генерального підряду на суму 461407,49 грн.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача штрафу, передбаченого умовами п. 13.4 Договорів генерального підряду №03/19-Р та №04/19-Р від 04.06.2019, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання .
Як вбачається з умов Договорів генерального підряду № 03/19-Р та № 04/19-Р від 04.06.2019, у п. 13.4 сторони дійшли згоди, що при порушенні замовником (відповідачем) договірних зобов`язань він сплачує генеральному підряднику (позивачу): за порушення строку розрахунків, встановленого графіком фінансування робіт (Додаток №4 до цього Договору), з вини замовника, понад 10 (десять) робочих днів - штраф в розмірі 10% від суми простроченого розрахунку.
З огляду на несвоєчасне виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати виконаних робіт позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф у загальному розмірі 46140,75 грн., що відповідає 10% від несплаченої суми за двома договорами.
Враховуючи той факт, що станом на момент звернення позивача до суду першої інстанції із цим позовом (що очевидно перевищує 10 днів) відповідач не сплатив заборгованість за двома договорами у загальному розмірі 461407,49 грн., а порушення зобов`язання підтверджено належними та достатніми доказами, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду щодо обґрунтованості вимог позивача щодо стягнення штрафу у розмірі 46140,75 грн., тобто 10% від заборгованості.
Разом з тим, в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (17.11.2021) відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у сумі 46140,75 грн., яке мотивовано тим, що позивачем пропущено спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки в один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Відповідач зазначає, що кінцевий строк оплати по двох договорах (15 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт) припадає на 21.05.2020, а тому звернення позивача із позовом про стягнення суми неустойки (26.05.2021) відбулось з пропуском строку позовної давності,
Наведене клопотання судом апеляційної інстанції не приймається до уваги з урахуванням такого:
По-перше, оскільки ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 про відкриття апеляційного провадження у цій справі строк для подання клопотань встановлено до 29.09.2021, а відповідач не наводить будь-яких доводів щодо неможливості подання такого клопотання у встановлений судом та не просить поновити цей строку, тому клопотання про застосування позовної давності від 17.11.2021 підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України;
По-друге, у суді апеляційної інстанції заявити про сплив позовної давності може сторона у спорі, яка доведе неможливість подання відповідної заяви в суді першої інстанції, зокрема у разі, якщо відповідну сторону не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи місцевим господарським судом (правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц). Однак, у даному випадку відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи у суді першої інстанції, однак не заявляв про застосування позовної давності, а також не навів в апеляційній інстанції жодних доводів щодо неможливості подання такого заяви в суді першої інстанції; 
Більш того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 Розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п. 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину" .
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлено карантин. Дію карантину, встановленого постановою № 211 від 11.03.2020, продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020.
На даний час,  відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 карантин продовжено до 31.12.2021.
За таких обставин, колегія суддів звертає увагу скаржника, що строк позовної давності за вимогою про стягнення 10% штрафу у розмірі 46140,75 грн., в силу п. 12 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України продовжується на строк дії карантину.
Щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів зазначає таке. Оскільки відповідач свої зобов`язання за Договором генерального підряду №03/19-Р та №04/19-Р від 04.06.2019 щодо оплати виконаних робіт в обумовлені договором строки не виконав, а отже, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст. 610, 612 ЦК України.
Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України за період з 13.05.2020 по 13.05.2021 нараховано 3% річних у сумі 13855,99 грн. та інфляційні втрати за період з травень 2020 по травень 2021 у сумі 38665,91 грн. 
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Господарський суд першої інстанції, перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків прийшов до висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що розрахунки позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат за визначений позивачем період, є методологічно та арифметично вірними, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 13855,99 грн. та інфляційних втрат у сумі 38665,91 грн. є такими, що також підлягали задоволенню.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що відповідач у суді першої інстанції не спростовував наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та не зазначав щодо неправильності періоду здійснених позивачем нарахувань, а лише заперечував проти наявності суми основного боргу, у зв`язку з чим вважає безпідставним також й стягнення штрафу. Апеляційна скарга скарга також не містить будь-яких аргументів щодо періоду та правильності нарахування 3% річних та інфляційних втрат.
Доводи про неправильність періоду нарахування 3% річних та інфляційних втрат відповідач наводить лише у письмових поясненнях, які подані до апеляційного суду 17.11.2021. Однак, оскільки ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 про відкриття апеляційного провадження у цій справі строк для подання письмових пояснень встановлено до 29.09.2021, а відповідач не наводить будь-яких доводів щодо неможливості подання таких пояснень у встановлений судом та не просить поновити цей строку, тому письмові пояснення відповідача від 17.11.2021 підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України, а апеляційна скарга відповідача розглядається у відповідності до ст. 269 ГПК України в межах її доводів і вимог без урахування цих пояснень.
Разом з тим, однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідач зазначає положення п. 7 ч. 3 ст. 277 ГПК України, яким визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Так, згідно зі ст. 12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.
За приписами ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Вказана норма розділяє малозначні справи за різними критеріями: 
1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто які визнаються малозначними за законом з урахуванням ціни позову; 
2) справи незначної складності, які визнаються малозначними за висновком суду та на розсуд суду з урахуванням та оцінкою конкретних обставин справи та подальшою необхідністю вибору виду провадження для розгляду справи.
При цьому, складність судової справи є суб`єктивною підставою віднесення справи до категорії малозначних, яку суд оцінює під час розгляду відповідної справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Частиною 2 ст. 247 ГПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно ч. 1 ст. 250 ГПК України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 було визнано дану справу малозначною, відкрито провадження у цій справі №922/2076/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні (з повідомленням сторін) на 30.06.2021 о 10:00 год
Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що ціна позову у даній справі складає 560070,14 грн., що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2021, а відтак, цей спір не відноситься до спорів, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, вичерпний перелік яких визначений ч. 4 ст. 247 ГПК України.
Отже, суд першої інстанції, встановивши, що ця справа незначної складності та визнавши її малозначною, мав право розглядати даний спір у порядку спрощеного провадження.
В матеріалах справи міститься клопотання відповідача від 15.06.2021, яким він просив суд здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Обґрунтовуючи подану заяву, відповідач зазначає, що сума позову перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, на думку відповідача, дана справа є складною, оскільки: предметом спору є стягнення сум за договорами підряду, якими передбачено залучення субпідрядників, оформлення документів дозвільного характеру (спеціальних дозволів) на певні види робіт; будівельні роботи, які були предметом за договорами підряду передбачають необхідність залучення спеціалістів у сфері спеціальних знань, у т.ч. сфері будівництва для проведення експертизи, тощо; для обох сторін спору вона має велике значення, а також для передбачає необхідність зібрання сторонами та дослідження судом досить об`ємної кількості доказів.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що справа помилково віднесена судом першої інстанції до справ незначної складності, оскільки:
- із змісту позовної заяви вбачається, що позиція позивача є цілком зрозумілою та ґрунтується на неналежному виконанні відповідачем умов Договорів підряду в частині повної та своєчасної оплати за договором; як вказує позивач, ним виконані роботи у повному обсязі та на конкретно визначену суму грошових коштів, що підтверджено відповідними актами виконаних робіт та довідками про вартість виконаних робіт, які відповідачем прийнято без зауважень; наведене зумовлює обов`язок суду встановити факт виконання підрядних робіт та їх вартість (що у даному випадку підтверджено актами та довідками), а також дослідити обставини оплати цих робіт з боку відповідача; 
- обсяг наданих сторонами матеріалів не свічить про необхідність суду надавати оцінку значній кількості доказів;
- при цьому, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції позиція відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову не ґрунтувалась на будь-яких доводах; відповідач взагалі не спростовував обставини та факти, які наводились позивачем у позовній заяві, а лише не погоджувався з позовом (без відповідного обгрунтування) та просив суд розглядати справу в порядку загального позовного провадження;
- вся аргументація відповідача, викладена у клопотанні від 15.06.2021 зводиться лише до його бажання здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, однак такі доводи не підкріплені жодними доказами; зокрема, у даному випадку сторони не заявляли про наявність у спірних правовідносинах субпідрядників, оформлення будь-яких дозвільних (спеціальних) документів, а також не вказували про необхідність залучення спеціалістів у будівельній галузі та призначення експертиз (відповідач в процесі розгляду мав право, але таких клопотань не заявляв); 
-  самі по собі обставини важливості справи для відповідача, складність для його розуміння спірних правовідносин та наявність його клопотання про здійснення  розгляду справи в порядку загального позовного провадження не можуть свідчити про те, що суд першої інстанції не мав правових підстав для розгляду даного спору у порядку спрощеного провадження, визнавши цю справу малозначною;
- у апеляційного суду відсутні підстави для висновку про те, що суд першої інстанції позбавив відповідача можливості належним чином відстоювати свою позицію, оскільки реалізація стороною її процесуальних прав у судовому процесі не пов`язана з порядком розгляду справи та жодним чином не звужує можливості щодо їх використання відповідно до принципів господарського судочинства, а залежить лише від суб`єктивного бажання сторони щодо реалізації таких прав.
Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Енджел Кепітал" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі № 922/2076/21 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,                  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енджел Кепітал" на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі №922/2076/21 – залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2021 у справі №922/2076/21 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 20.12.2021. 

Головуючий  суддя                                                                      Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                              Л.І. Бородіна  

Суддя                                                                                              Л.М. Здоровко