ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2714/22 Справа № 216/6683/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі: 
       головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М., 
               за участю секретаря - Піменової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», за участі третьої особи публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», про визнання дій підприємства незаконними
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, яку обґрунтовували тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 . 18.09.2003 позивач ОСОБА_2 отримав від управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради погодження про відключення від теплопостачання їхньої квартири. 24.09.2003 було отримано технічні умови на проектування газопостачання, в яких дозволяється підключення до існуючих мереж. По проекту 24/09-2003-ГСВ проектований об`єкт, квартира позивачів, у вересні 2003 року була введена в експлуатацію. Між ОСОБА_2 та ВАТ «Криворіжгаз» був укладений договір №10142811 від 26.09.2003 про надання послуг з газопостачання. Виконання підрядних робіт по встановленню автономного опалення в квартирі було виконано СПД ОСОБА_3 . У вересні 2003 року був складений акт «Про відключення від системи центрального опалення» з житлово-експлуатаційної організацією №20. Таким чином, фактично вони з 2003 року користуються автономним опаленням у квартирі, разом з цим, їх зобов`язують сплачувати послуги з централізованого опалення. У вересні 2003 року всі підтверджуючі документи про встановлення автономного опалення в квартирі були направлені до КПТМ «Криворіжтепломережа». Крім того, ОСОБА_2 склав заяву про відмову від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Разом з цим, відповідач продовжує нараховувати заборгованість за постачання теплової енергії. Позивачі вважають дії відповідача неправомірними, і тому просили суд: зобов`язати КПТМ «Криворіжтепломережа» не нараховувати їм заборгованість за послуги з теплопостачання, у зв`язку з їх ненаданням; закрити особовий рахунок за адресою: АДРЕСА_1 ; знищити базу персональних даних ОСОБА_1 ; визнати заборгованість зі сплати за послуги з теплопостачання, нараховані після встановлення автономного опалення незаконною (том 1 а.с.2-4).

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до КП теплових мереж «Криворіжтепломережа», за участі третьої особи публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», про визнання дій підприємства незаконними - відмовлено (том 2 а.с.20-22). 

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття помилкового рішення суду, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 (том 2 а.с. 26-29). 

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з договором дарування від 28.05.2004 (том 1 а.с. 59-61) вони є власником вказаної квартири.
Листом управління житлово-комунального господарства виконкому міськради від 18.09.2003 за № 2765/8 (том 1 а.с. 5) зазначено про погодження відключення від системи теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , при умові влаштування альтернативного джерела опалення. Зазначено про необхідність після влаштування автономного опалення погодити відключення з КПТМ «Криворіжтепломережа».
26.09.2003 ВАТ «Криворіжгаз» був складений акт прийомки в експлуатацію газифікованого об`єкта (том 1 а.с. 34).
З листа ВАТ «Криворіжгаз» №074/2096 (а.с. 32) вбачається, що обладнання автономного опалення у квартирі АДРЕСА_1 виконане в повному об`ємі згідно з технічними умовами ВАТ «Криворіжгаз» №04/3064 від 24.09.2003 за проектом 24/09-2003-ГСВ та введено в експлуатацію в вересні 2003 року. Абонентом підписаний договір про надання послуг з газопостачання з підприємством ВАТ «Криворіжгаз» №10142811 від 26.09.2003 (том 1 а.с. 7-8). 
У матеріалах справи міститься акт про відключення від 18.09.2003 (том 1 а.с. 33), який підписаний власниками квартир будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтверджують відключення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення автономного опалення. Також зі змісту акта вбачається, що представники теплопостачальної організації та комунального господарства не з`явились для складання даного акту.
Крім того, матеріали справи містять акт про відключення від системи центрального опалення від 21.09.2009 (том 1 а.с. 10), згідно з яким вбачається, що головний інженер та майстер дільниці КП «ЖЕО №20» затвердили, що під час обстеження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ними встановлений факт відключення приладів обліку теплової енергії від стояків центрального опалення; квартира фактично опалюється від газового котла, потужністю 24 кВт. 
Із матеріалів справи вбачається, що позивачі направляли заяви у 2009 році (том 1 а.с. 35), 26.02.2010 (а.с. 36), 10.11.2011 року (а.с. 37) та 11.09.2012 (а.с. 38), в яких повідомляли КПТМ «Криворіжтепломережа» про відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення автономного опалення та необхідність направлення комісії для фіксації вказаного акту. Проте, відповідач не визнав відповідність вказаних актів тій формі та порядку затвердження, які передбачені Порядком від 22 листопада 2005 року № 4.
За наданою КПТМ «Криворіжтепломережа» інформацією з особового рахунку № НОМЕР_1 стосовно власника ОСОБА_1 вбачається, що відповідачем здійснюється нарахування послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування про відключення споживача ОСОБА_1 від мережі централізованого опалення не приймалось. Акти про відключення, що надані позивачем, не затверджені у передбаченому законом порядку, зокрема постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. 
А тому, наявність актів про відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення автономного опалення, а також введення в експлуатацію газового обладнання та підписання споживачем договору про надання послуг з газопостачання з підприємством ВАТ «Криворіжгаз» №10142811 від 26.09.2003, не свідчить про дотримання встановленої законом процедури з відключення споживачів від мережі централізованого опалення.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач правомірно посилається на передбачену чинним законодавством процедуру відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення, відповідно до якої за результатами робіт по відключенню обов`язково повинен складатися акт, який підлягає затвердженню відповідною комісією і тільки це є єдиною підставою припинення між сторонами правовідносин з централізованого теплопостачання, припинення нарахувань за надання послуг по теплопостачанню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, яких суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
У відповідності до пункту 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Відповідно до пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630 відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Порядком про відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни до порядку від 22 листопада 2005 року № 4 які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком від 22 листопада 2005 року № 4 процедури.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1192цс15.

Судом 1 інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування про відключення споживача ОСОБА_1 від мережі централізованого опалення не приймалось. Акти про відключення, що надані позивачем, не затверджені у передбаченому законом порядку, зокрема постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Враховуючи викладене суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, дійшов правильного висновку про те, що наявність актів про відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання та встановлення автономного опалення, а також введення в експлуатацію газового обладнання та підписання споживачем договору про надання послуг з газопостачання з підприємством ВАТ «Криворіжгаз» №10142811 від 26.09.2003, не свідчить про дотримання встановленої законом процедури з відключення споживачів від мережі централізованого опалення.
Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не існує будь-яких відносин, оскільки договір між сторонами не укладено, є безпідставними.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьоїстатті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі N 14-280цс18.
Доводи позивачки про те, що послуги з теплопостачання їй не надавались та не отримувались у зв`язку з відсутністю батарей центрально опалення у квартирі, не спростовують факт надання позивачем послуг з теплопостачання.
Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.
За таких обставин, доводи позивача про неправомірне нарахування відповідачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання нею цих послуг у зв`язку з відсутністю приборів опалення у квартирі не заслуговують на увагу, оскільки осатаній не дотрималась порядку відключення квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення. 

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: