ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11593/20  Номер провадження 22-ц/814/2716/21	Головуючий у 1-й інстанції Парахіна Є. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Обідіної О.І.
Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.
розглянула в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави в складі судді Парахіної Є.В. від 29 липня 2021 року, дата виготовлення повного тексту рішення 30 липня 2021 року по  справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.11.2007 року в сумі 22988,24 грн., яка складається: з заборгованості за тілом кредиту – 16000,72 грн.; заборгованість за простроченими відсотками 5892,19 грн., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України та судові витрати.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12.11.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання позичальником заяви разом з умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку та тарифами, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом в сумі 250 грн.
В зв`язку з неналежним виконанням умов договору, станом на 27.10.2020 року утворилась вищевказана заборгованість, яку банк і просив стягнути з позичальника.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 16000,72 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 1463,07 грн.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 

Частково не погодившись з судовим рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення районного суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.
Вказувало, що судом першої інстанції не враховано того, що сторони погодили оплату процентів за користування кредитними коштами, а також розмір процентної ставки, оскільки згідно із заявою відповідачем було отримано кредитну карту, для чого було відкрито картрахунок із встановленням початкового кредитного ліміту та базовою процентною ставною за кредитом у розмірі 3% на місяць. У заяві зазначено, що відповідач висловлює згоду з тим, що заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржено АТ КБ «Приватбанк», а тому підлягає перегляду виключно в межах поданої банком апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 12.11.2007 року ОСОБА_1 заповнила та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на підставі якої отримала кредитну картку, на яку зараховано кредитний ліміт.
Згідно змісту Заяви, відповідачу видано кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», валюта – гривня, сума кредитного ліміту – 250 грн., базова процентна ставка – 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, щомісячна комісія – 1 %. 
Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відповідач ОСОБА_1 отримала картку: тип картки – MasterCard Mass, на яку встановлено кредитну лінію типу відновлювальна, пільговий період користування кредитним лімітом (нарахування процентів здійснюється за ставкою 0,01 % річних) становить 55 днів; валюта картрахунку – UAH/USD, базова відсоткова ставка (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) - 1,9 % UAH, 1,0 % USD в місяць; комісія за кредитне обслуговування (щомісячна) – 1% на залишок заборгованості, непогашеної протягом пільгового періоду; розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) – 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн./10 $ і не більше залишку заборгованості, сплачується в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісія за зняття власних коштів – 3 % від суми операції, в банкоматах інших банків України – 3 % + 5 грн. / 1 $, в закордонних банкоматах - 3 % + 15 грн. / 3 $; комісія за несвоєчасне погашення заборгованості (при виникнення прострочки на суму більше 50 грн./10 $) – 1 % від загальної суми заборгованості, але не менше 10 грн./2$ в місяць; процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування - 2,85 % UAH / 1,5 % USD; вартість надання виписки по картці у відділенні банку – 2 грн., комісія за отримання баланса на чек в банкоматах ПриватБанка (окрім чеку операції зняття готівки) – 0,10 грн., комісія за безготівковий платіж в системі internet-banking (Приват24) – 2% від суми операції.
Вказана довідка підписана позичальником ОСОБА_1 12.11.2007 року в день укладення договору /а. с. 16/.
Судом також встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач отримала наступні кредитні картки - № НОМЕР_1 , яка відкрита 25.10.2007 року, строк дії – жовтень 2011 року, № НОМЕР_2 , яка відкрита 03.04.2015 року, строк дії – березень 2019 року, № НОМЕР_3 , яка відкрита 20.12.2018 року, термін дії - вересень 2022 року.
З наданої суду довідки АТ КБ «Приватбанк» без номеру та дати про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що картковий рахунок на її ім`я № НОМЕР_1 відкритий 12.11.2007 року, розмір кредитного ліміту змінювався та встановлювався: з 12.11.2007 року в розмірі 250 грн. 00 коп., 24.01.2008 року збільшений до 500 грн., 22.03.2008 року збільшений до 3200 грн., 05.11.2008 року зменшений до 500 грн., з 13.02.2010 року збільшений до 1260 грн., з 19.07.2010 року зменшений до 630 грн., з 22.10.2011 року зменшений до 0 грн., з 28.10.2015 року збільшений до 1000 грн., з 29.10.2015 року збільшений до 1500 грн., з 22.06.2016 року збільшений до 3000 грн., 24.05.2017 року збільшений до 6000 грн., з 19.12.2018 року збільшений до 11000 грн., з 20.12.2018 року збільшений до 13000 грн., з 19.12.2019 року зменшений до 0 грн. /а. с. 13/.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, банк посилався на те, що позичальник ОСОБА_1 користувалася коштами кредитного ліміту, який у встановленому договором порядку та строки не погасила, в результаті чого станом на 27.10.2020 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 22988 грн. 24 коп., в тому числі: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 16000 грн. 72 коп., заборгованість за простроченими відсотками – 5892 грн. 19 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України – 1095 грн. 33 коп.
Відмовляючи в стягненні заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5892 грн. 19 коп. та заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 1095 грн. 33 коп., суд першої інстанції зазначив, що при укладанні кредитного договору у формі заяви-анкети сторони погодили базову відсоткову ставку в розмірі 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, що складає 22,8% річних. Таким чином застосовані в своїх розрахунках вже змінені та збільшені в односторонньому порядку самим банком проценти з 22,8 річних до 43,2 ( в подальшому зменшені до 42% річних) - суперечать вимогам ст.ст. 651, 1056-1 ЦК України. 
З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав. 
Згідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. 
За змістом ч.ч.1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
В даному випадку , згідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку сторони обумовили, що базова відсоткова ставка по кредиту за користування кредитними коштами становить 1,9 % на місяць на залишок заборгованості, що складає 22,8 % річних.
Між тим, приєднаний банком розрахунок заборгованості свідчить про те, що процентна ставка, обумовлена сторонами у договорі, з розміру 1,9 % в місяць (22,8 % річних), неодноразово збільшувалась - з 01.01.2013 року збільшена до 30,0 %, з 01.09.2014 року – збільшена до 34,80 %, з 01.04.2015 року – збільшена до 43,20 %, з 01.08.2020 року зменшена до 42 % /а. с. 5-12/.
При цьому, будь-яких доказів про те, що банк належним чином повідомляв позикодавця про своє одностороннє рішення щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом - матеріали справи не містять. 
Як висловився Верховний Суд України в своїй Постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17, боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.
При цьому, позивачем не доведено належними та допустимим доказами виконання свого зобов`язання, визначеного п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг про інформуванню клієнта менше ніж за 7 днів до введення змін, зокрема шляхом виписки за картрахунком, згідно з п. 4.9 Договору.
Вірно встановивши в цій частині обставини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про безпідставну зміну самим банком розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, що є достатньою правовою підставою для відмови в стягненні нарахованою банком заборгованості по простроченим відсоткам в розмірі 5892 грн. 
Крім того, погоджується колегія суддів і з висновкам місцевого суду щодо недоведеності позивачем вимоги про стягнення з позичальника 1095,33 грн., в якості компенсації в порядку ст. 625 ЦК України, оскільки вказана сума не підтверджена жодним розрахунком по справі і суду з об`єктивних підстав не представилось можливим переконатись в правильності її нарахування. 
Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять посилань на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує підстави скасування чи зміни судового рішення.
Фактично  доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди апелянта із здійсненою судом оцінкою доказів по справі. Так, твердження про порушення норм процесуального права обґрунтовані тим, що суд безпідставно не врахував довідку про відкриття рахунку, про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, виписки по рахунку, розрахунку заборгованості, які фактично в своїй сукупності висновків суду не спростовують, натомість були взяті судом до уваги при задоволенні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту.
За вказаних обставин, колегія судів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, – 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»  залишити без задоволення.        
Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року.

Судді: О.І. Обідіна С.Б. Бутенко О.В. Прядкіна