УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2022 року
м. Київ
справа № 144/658/20
провадження № 51-438 ска 22
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 поданої в інтересах ОСОБА_5 на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 ,
встановив:
У касаційній скарзі адвокат ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Із матеріалів провадження за скаргою вбачається, що постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 19 серпня 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі – КУпАП) та притягнуто його до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 19 серпня 2020 року повернуто скаржнику.
Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про перегляд справи за нововиявленими обставинами у справі № 144/658/20 за наслідками розгляду адміністративного матеріалу про вчинення ОСОБА_6 , адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 26 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Теплицького районного суду Вінницької області від 20 листопада 2020 року та апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами у справі № 144/658/20 за наслідками розгляду адміністративного матеріалу про вчинення ОСОБА_6 , адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вінницький апеляційний суд постановою від 24 грудня 2021 року апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_4 подану в інтересах ОСОБА_6 на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року у справі про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП повернув особі, яка її подала.
Перевіривши касаційну скаргу та копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України).
Статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець керувався такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).
У Кодексі України про адміністративні правопорушення, який має відповідну логічно вибудувану конструкцію, унормовано, зокрема, послідовність процедурних дій щодо розгляду та вирішення питань, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності; порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, ухваленої по суті; порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення.
За правилами ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду; постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Підстави і порядок перегляду Верховним Судом судових рішень у справах про адміністративні правопорушення передбачено лише главою 24-1 КУпАП. Єдиною підставою такого перегляду законодавець визнав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Іншого порядку перегляду судових рішень по справі про адміністративне правопорушення (касаційного, за нововиявленими чи виключними обставинами) чинним законодавством не передбачено.
Тобто, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративні правопорушення, встановлені у статті 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Крім того, ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку. Оскаржувані постанови до цього переліку не входять, а тому Касаційний кримінальний суд Верховного Суду не наділений повноваженнями здійснювати їх перевірку.
Таким чином, виходячи із наведених положень Конституції України та статей Кодексів, оскаржувані судові рішення не можуть бути предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 поданої в інтересах ОСОБА_5 на постанову Теплицького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2021 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                         ОСОБА_2                                ОСОБА_3