ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/521/22 Справа № 215/3668/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів -Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання-Євтодій К.С.
сторони справи :
позивач- ОСОБА_1 
відповідач-  ОСОБА_2 
третя особа - виконавчий комітет Тернівської районної у місті Кривому Розі ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача  ОСОБА_2  на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року, винесену суддею Демиденком Ю.Ю. у м.Кривому Розі, Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),-

ВСТАНОВИВ:

23.11.2021 представник відповідача адвокат Севостьянова I.Г. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення.
В обґрунтування заяви адвокат зазначила, що 19.11.2021 Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - виконком Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про відібрання дитини, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню.
До закінчення судових дебатів у справі представник відповідача зробила заяву, що нею додатково будуть надані документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.
Згідно розрахунку, долученого до заяви про ухвалення додаткового рішення, сума понесених відповідачем ОСОБА_2 судових витрат становить 18000 грн.
Представник відповідача адвокат Севостьянова І.Г. просила суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 18000 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року відмовлено адвокату Севостьяновій Ірині Григорівні, яка діє в інтересах відповідача по справі ОСОБА_2 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та передати справу до місцевого суду для ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат понесених відповідачем під часу судового розгляду справи.
Відповідач вважає, що оскільки представник відповідача до судових дебатів заявила про надання доказів фактично понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу та подала ці докази суду у встановлений законом п`ятиденний строк, суд першої інстанції не мав підстав відмовити стороні відповідача в ухваленні додаткового рішення по справі, оскільки під час ухвалення рішення це питання не було вирішено судом.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
25 березня 2022 на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Севостьянової І.Г. про відкладення розгляду справи за апеляційною скаргою відповідача на ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року, якою відмовлено в ухваленні додаткового судового рішення. Адвокат Севостьянова І.Г., обґрунтовуючи клопотання про відкладення розгляду справи посилається на введення в Україні воєнного стану, вказуючи на те, що у м.Кривому Розів щодня лунає звук сирени: від декількох хвилин до декількох годин, що означає «Увага всім!» та необхідність перебувати в укритті, з метою збереження життя та здоров`я учасників справи.
Так, згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно ч.1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. 
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Згідно положень ст.372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. 
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи, що станом на 29 березня 2022 року у місті Кривому Роз,і бойові дії не ведуться та на час розгляду справи, повітряної тривоги не було, вирішення спору щодо відмови в ухваленні додаткового рішення по судовим витратам відповідача можливе за відсутності сторін, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи представнику відповідача ОСОБА_2 в ухваленні додаткового рішення по справі, виходив з того, що відсутні правові підстави для стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, оскільки рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2020 у повному обсязі задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню, тому понесені ОСОБА_2 судові витрати покладаються на неї.
Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами відповідача викладеними в апеляційній скарзі.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи видно, що рішення суду першої інстанції ухвалено 19 листопада 2021 року, повний текст судового рішення виготовлено 26 листопада 2021 року.
23 листопада 2021 року представник відповідача адвокат Севостьянова I.Г. звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що до закінчення судових дебатів вона наголошувала на тому, що нею додатково будуть надані документи на підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, які складають 18000 грн. та які просила додатковим рішенням стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 (а.с.33-34, т.2).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Судом встановлено, що рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2020 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню задоволено в повному обсязі.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЩІК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються - на відповідача.
Згідно із правилами пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення по судовим витратам понесеним відповідачем під час розгляду даної справи, керуючись нормами п.1 ч.2 ст.141 ЩІК України, дійшов правильного висновку, відмовивши в ухваленні додаткового рішення, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини, звільнення від сплати аліментів та визнання виконавчого листа таким що не підлягає виконанню були задоволені в повному обсязі, а відтак, понесені ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу покладаються на неї.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до ухвалення незаконного судового рішення, підстав для скасування ухвали місцевого суду, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2  залишити без задоволення. 
Ухвалу Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 29 березня 2022 року. 
Головуючий:
Судді: