ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2021 р.	Справа № 520/13836/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Любчич Л.В. ,  Спаскіна О.А. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 р. (постановлену суддею Волошиним Д.А.) по справі № 520/13836/21
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)                 
          про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просив: скасувати постанову Міжрайонного ВДВС по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Харків)  ВП № 51860064 від 16.08.2016 р. про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 292255,15 грн. на підставі п. 7 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із визнанням виконавчого документа (виконавчих листів Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/985/15-ц) такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2021 р. позов залишено без руху та  позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 2922,55 грн. та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих та поважних причин його пропуску або надати докази не пропуску зазначеного строку.
На виконання вищевказаної ухвали суду 12.08.2021 р. позивачем до суду  подано оригінал квитанції про сплату судового збору та клопотання про поновлення строку звернення до суду з вищевказаним позовом, оскільки ухвалою Червонозаводським районним судом м. Харкова ухвали від 26.03.2021 р. по справі № 646/985/15-ц, яку позивач отримав  у липні 2017 року, виконавчі листи Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/985/15-ц визнано такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 р. адміністративний позов повернуто позивачу, у зв`язку з відсутністю поважних причин  пропуску строку звернення до суду та відсутністю підстав для його поновлення. 
Позивач,  не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України) та на не відповідність  висновків суду обставинам справи, оскільки строк на звернення до суду з адміністративним позовом позивачем  пропущено з поважних підстав, так як  лише у липні 2021 року позивач дізнався про  ухвалу 
Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/985/15-ц від 26.03.2021 р., якою виконавчі листи  по справі № 646/985/15-ц визнані такими, що не підлягають виконанню.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове  засідання  всіх учасників справи, фіксування судового засідання  за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до   ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги   не підлягають  задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи   адміністративний позов ОСОБА_1 ,  суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.
Суд апеляційної інстанції не  погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Частиною 1   статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки – це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.
Тому у разі пропуску строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення “Голдер проти Великої Британії” від 21.02.1975 р., “Жоффр де ля Прадель проти Франції” від 16.12.1992 р.).
Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Відповідно до  ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно із ч. 1 ст. 287 КАС України,  учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України,  позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.    
 Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Крім того, десятиденний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця.
 Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть визнаватись лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи, що звернулася до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в  постановах Верховного Суду від 15.10.2020 р. у справі № 420/1379/20, від 31.03.2021 р. у справі № 240/12017/19.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач оскаржує постанову відповідача ВП № 51860064 від 16.08.2016 р. про стягнення з нього виконавчого збору в розмірі 292255,15 грн., оскільки ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/985/15-ц від 26.03.2021 р. виконавчі листи  по справі № 646/985/15-ц визнані такими, що не підлягають виконанню, проте, до суду позивач звернувся лише 27.07.2021 р., тобто, з пропуском десятиденного строку звернення до суду, передбаченого ст. 287 КАС України.
Доказів отримання  вищевказаної ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 646/985/15-ц від 26.03.2021 р. позивачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції  не надано.
Крім того,  ухвалою Харківського окружного адміністративного суду   від 03.03.2021 р. ОСОБА_1 , якою  повернуто його позовну заяву про оскарження постанови відповідача ВП № 51860064 від 16.08.2016 р. про стягнення виконавчого збору в розмірі 292255,15 грн., у зв`язку з відкликанням, підтверджується, що  позивачу станом  на березень 2021 року вже було відомо  про наявність оскаржуваної постанови відповідача. 
Таким чином, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом  27.07.2021 р. позивачем не надано. 
Частиною 2  статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України  встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно із п. 9 ч. 4  ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою  статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
В справі Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії Європейським судом з прав людини зроблено   висновок, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.
Поновлення строку звернення до суду може здійснюватися з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, або хибна помилка про не пропуск строку, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Крім того, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Із врахуванням   вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення адміністративного позову позивачу, оскільки ним не надано  належних доказів   поважності пропуску десятиденного строку звернення   до суду з цим позовом.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Згідно із п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 122, 123, 169, 229, 240, 243, 287, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    ОСОБА_1      залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 по справі № 520/13836/21  залишити без змін.

Постанова набирає законної сили  з дати її прийняття та може бути оскаржена  протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення шляхом подачі  касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	Л.В. Любчич    О.А. Спаскін