ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/7184/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
         суддів:                          Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
         секретар судового засідання Новошицька О.О. 
за участю позивача  ОСОБА_1  
представника позивача Майсак Віти Олександрівни,
представника третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року (головуючого судді Бойченко Ю.П.)
у справі №280/7184/20 за позовом ОСОБА_1  до відповідача Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області,  про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 08.10.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення восьмого скликання сорок першої сесії Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 14 липня 2020 року №32 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 », в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність;
- зобов`язати Остриківську сільську раду Токмацького району Запорізької області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства з метою подальшої передачі безоплатно у власність та, за результатами її розгляду, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки спірних правовідносин.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 27.05.2019, 17.10.2019, 01.02.2020, 16.03.2020 звертався до відповідача із відповідними клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, проте отримував відмови, оформлені листами, а не рішеннями. В подальшому, після звернення до Урядової гарячої лінії, відповідачем розглянуто клопотання позивача та оскаржуваним рішенням відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення з тих підстав, що запитувана ділянка не є комунальною власністю Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області. Разом із тим, з відповіді Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на звернення позивача вбачається, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 №8-2296/15-18-СГ земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2271,7342 га передано у комунальну власність Остриківської сільської об`єднаної територіальної громади Токмацького району Запорізької області. З урахуванням викладеного, посилаючись на норми Земельного кодексу України, просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року у задоволенні позовної заяви – відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що запитувана позивачем земельна ділянка перебуває у приватній власності, на підтвердження чого до матеріалів справи надано лист Міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.11.2020 № 1755/120-20 та скріншот з Публічної кадастрової карти України. Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею її в приватну власність.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивачем надано апеляційну скаргу. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та позов задовольнити. Вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що справа судом першої інстанції була розглянута в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, вказує, що він не отримав пояснення третьої особи: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, а саме, що земельна ділянка, яка була визначена в графічному матеріалі, що був доданий до позовної заяви, перебуває у приватній власності, тому був позбавлений можливості надати суду пояснення щодо того, що ним до позову помилково було подано схему земельної ділянки, яка вже перебувала у приватній власності.
Також позивачем (представником) до матеріалів справи надано заяву від 27.05.2021 про долучення до матеріалів справи доказів; заяву від 28.09.2021 про долучення до матеріалів справи доказів: свідоцтво про народження, Державний акт на право власності на земельну ділянку та викопіровку зі схеми; додаткові пояснення у справі. 
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Посилається на те, що бажана земельна ділянка позивача, на момент прийняття рішення від 14.07.2020 №32 – не перебувала в комунальній власності відповідача, відповідач не був наділений повноваженнями щодо розпорядження земельною ділянкою, на яку претендував позивач. Тому рішення від 14.07.2020 №32 про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки, відповідачем прийнято обґрунтовано, оскільки  у графічних матеріалах, що були надані позивачем, вказана земельна ділянка не є комунальною власністю Остриківської сільради.
В судовому засіданні позивач та представник позивача (кожен окремо) доводи апеляційної скарги підтримали, зазначили, що суду апеляційної інстанції надано документи, що підтверджують вимоги позову, також зазначили, що до позову були помилково подані дані щодо бажаної земельної, що визначена в графічному матеріалі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, суду пояснив, що земельна ділянка, про яку зазначав позивач перебуває у користуванні іншої особи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області із клопотанням від 27.05.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі в приватну власність, за рахунок земель комунальної власності, для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, яка розташована у с. Лугівка Токмацького району Запорізькій області. До клопотання додано схему розміщення земельної ділянки.
Згідно листів відповідача від 24.02.2020 №58 та від 06.07.2020 №247, запитувана позивачем земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту і не передана до Остриківської сільської ради Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області.
Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 14.07.2020 №3-8-0.302-3197/2-20 на звернення позивача повідомило, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 №8-2296/15-18-СГ земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2271,7342 га передано у комунальну власність Остриківської сільської об`єднаної територіальної громади Токмацького району Запорізької області.
Рішенням восьмого скликання сорок першої сесії Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області від 14.07.2020 №32 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 », позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею її в приватну власність, оскільки у графічних матеріалах вказана земельна ділянка, яка не є комунальною власністю Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області.
Позивач вважає рішення відповідача від 14.07.2020 №32 протиправним. 
Суд першої інстанції відмовим у задоволенні позову.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Земельного кодексу України від 25.10.2001 №2768-III.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Слід взяти до уваги, що нормативним актом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.
Відповідно до п. б) ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Статтею 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Тобто, громадяни України мають право на безоплатне отримання земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства у передбаченому законодавством розмірі - не більше 2,0 гектара.
В силу абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч. 2 ст. 116 ЗК України).
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. в) ч. 3 ст. 116 ЗК України).
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. (ч. 5 ст. 116 ЗК України).
За правилами, встановленими частинами 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. 
До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Отже вказана норма передбачає, що особа, яка має на меті одержати дозвіл на розроблення проекту землеустрою додає графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
При цьому, графічні матеріали, які були надані позивачем щодо бажаної земельної ділянки, свідчать про те, що бажана земельна ділянка знаходяться у користуванні іншої особи.
Так, в суді першої та апеляційної інстанції представник третьої особи (Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області) зазначив, що запитувана позивачем земельна ділянка перебуває у приватній власності.
На підтвердження зазначеного до матеріалів справи надано лист Міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.11.2020 № 1755/120-20 та скріншот з Публічної кадастрової карти України.
Матеріали справи містять пояснення від третьої особи (вх. від 16.11.2020 №54886), відповідно до яких згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 №8-2296/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Остриківській сільській об`єднаній територіальній громаді передано у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2271,7342 га, які розташовані на території Остриківської сільської об`єднаної територіальної громади Токмацького району Запорізької області за межами населеного пункту. Також вказує, що земельна ділянка, яка позначена на графічному матеріалі, що був доданий до позовної заяви, станом на час розгляду судової справи перебуває у приватній власності, що підтверджується листом Міськрайонного управління у Токмацькому районі та м. Токмаку Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 12.11.2020 № 1755/120-20 та інформацією з Публічної кадастрової карти України, вважає, що вищенаведені обставини є підставою для відмовити у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки орієнтовною площею 2.00 га для ведення особистого селянського господарства з подальшою передачею її в приватну власність.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції позивачем не доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оскільки земельна ділянка на яку надані позивачем графічні матеріали перебуває у приватній власності.
Щодо надання позивачем до суду апеляційної інстанції інших доказів, ніж ті, які були досліджені судом першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно частини 4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
При цьому колегія суддів апеляційної інстанції не вважає таким, що об`єктивно не залежало від позивача своєчасно надати докази до суду першої інстанції, оскільки саме позивач ініціював судовий процес та мав обов`язок та можливість надати належні докази до суду першої інстанції для підтвердження обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Натомість подання до суду апеляційної інстанції інших доказів, ніж ті, що були подані позивачем до суду першої інстанції (як зазначає позивач помилково), та досліджені судом першої інстанції, не дає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Тому враховуючи відсутність підстав для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення зазначеної в позові земельної ділянки (графічних матеріалах), оскільки така ділянка перебуває у приватній власності, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Виходячи з результату апеляційного перегляду, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 15.12.2021 та може бути оскаржена до Верховного Суду в силу ст. 328 КАС України протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 15.12.2021.
В повному обсязі постанова виготовлена 21.12.2021.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова