ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 квітня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/6115/21	

 Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року (суддя Брегей Р.І.) по справі №340/6115/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и В :
       
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати неправомірними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному в абзаці першому підпункту 2 пункту 3 Порядку та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що він є пенсіонером МВС. Відповідно до Витягу із акту огляду у МСЕК від 13 січня 199 року №065766 його була встановлена інвалідність ІІІ групи, у зв`язку з чим йому було виплачено встановлену на той час страхову суму. В 2018 році рішенням МСЕК йому встановлена І група інвалідності, у зв`язку з чим він звернувся із заявою про виплату грошової допомоги з огляду на встановлення вищої групи інвалідності, у зв`язку з захворюванням пов`язаним з проходженням служби. Рішенням відповідача йому було відмолено у виплаті грошової допомоги з тих підстав, що після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років. З такою відмовою позивач не погоджувався оскільки вважав, що для виплати грошової допомоги визначальним є те, що встановлення інвалідності пов`язане з проходженням служби, незалежно від того, скільки часу пройшло від первинного огляду МСЕК та встановленні групи інвалідності вперше.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення відповідача з огляду на те, що воно має ознаки дискримінаційного характеру по відношенню до позивача. Суд вказав на те, що грошова допомога при встановленні інвалідності або ступеня втрати працездатності має виплачуватися незалежно від часу первинного огляду МСЕК, а визначальним є те, що група інвалідності або ступень втрати 
працездатності встановленні у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Позиція відповідача фактично полягає у тому, що у спірному випадку відсутні правові підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги. З цього приводу відповідач зазначає те, що 
чинним законодавством, яке діяло на час встановлення позивачу повторно І-ї групи інвалідності, було встановлено граничний строк - 2 роки, у межах якого після первинного встановлення інвалідності працівник міліції має право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, якщо йому встановлено вищу групу інвалідності. Оскільки вимоги законодавства є імперативними та не мають будь-яких виключень, то, за позицією відповідача, суд дійшов помилкового висновку про наявність у позивача права на одноразову грошову допомогу, у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 16.07.1980 по 30.11.1998.
25 грудня 1998 року позивачу видано свідоцтво про хворобу №1474, в якому зазначено, що заховрювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
13 січня 1999 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби. 
У зв`язку з встановленням групи інвалідності    НАСК «Оранта» виплачено позивачу страхову суму у розмірі 2460 грн.
05 вересня 2018 року, за результатами повторного огляду, позивачу встановлено І групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби. 
8 вересня 2018 року позивач звернувся до Управління міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області (далі - Управління) зі заявою про виплату допомоги на підставі постанови Уряду України від 21 жовтня 2015 року №850 (далі - Постанова), якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
13 серпня 2021 року Міністерство внутрішніх справ України відмовило у призначенні одноразової грошової допомоги з тих підстав,  що між встановленням різних груп інвалідності минуло більше як два роки, що виключає право на виплату допомоги у більшому розмірі (а.с.15-16).
Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся із позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст..23 Закону України «Про міліцію» №565-ХІІ (в редакції на час встановлення позивачу інвалідності вперше) у разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов`язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.
На час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням І групи інвалідності Закон № 565-XII втратив чинність на підставі Закону України №580 VІІІ «Про Національну поліцію».
За змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону  №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №    565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.
До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком №850, відповідно.
Так, на реалізацію вимог статті 23    Закону №    565-XII Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21.10.2015 № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, якою затвердив Порядок № 850, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Таким чином, на час виникнення спірних відносин за позивачем як колишнім працівником органів внутрішніх справ, у зв`язку із встановленням йому І групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із пунктом 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII.
При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок № 850.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 пункту    3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Разом з цим, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, оскільки    положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється    з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності. 
При цьому, вказані положення пункту 4 Порядку № 850 встановлюють обмеження дворічним строком для зміни групи інвалідності або ступеня втрати працездатності.
Таким чином, оскільки законодавством, чинним на момент встановлення позивачу повторно інвалідності І-ї групи, було встановлено граничний строк - 2 роки, у межах якого після первинного встановлення інвалідності працівник міліції має право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, якщо йому встановлено вищу групу інвалідності чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, при цьому, що така норма права має імперативний характер і жодних виключень з визначеного нею нормативного правила законодавством не передбачено, відповідач правомірно відмовив позивачу у виплаті одноразової грошової допомогу у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №711/1837/18 (постанова від 22.10.2020).
При цьому, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що:
«32. Судова палата    зазначає, що за своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.
33. При цьому, судова палата звертає увагу на те, що право на отримання грошової допомоги та право отримання допомоги в більшому    розмірі (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) у зв`язку із виникненням обставин, з якими законодавець пов`язує збільшення її розміру, є різними правовими поняттями.
34. Отже, процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням    згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом    суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових зв`язків, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів.
35. До того ж, судова палата звертає увагу на те, що положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК. 
36. Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
37. Отже, на думку колегії суддів, оскільки    положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком № 850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється    з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності». 
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, правові висновки Верховного Суду, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку позивач не мав права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з чим відповідачем правомірно було відмолено в цьому.
З приводу висновків суду першої інстанції про те, що рішення відповідача про відмову в виплаті одноразової грошової допомоги, має ознаки дискримінації по відношенню до позивача слід зазначити те, що суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що дискримінація у будь-якій формі заборонена, але встановлені обставини у цій справі не дають підстав для висновку про те, що у спірному випадку із позивачем поводились інакше, ніж з іншими, в аналогічній ситуації.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року по справі №340/6115/21 - скасувати та прийняти нову постанову.
В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 14.04.2022.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк