П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  676/7174/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевцова Л.М.   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
22 лютого 2022 року                                                                                
                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Ватаманюка Р.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції Шепетівського РУП старшого лейтенанта Кашевара Ігоря Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до інспектора поліції Шепетівського РУП старшого лейтенанта Кашевар І.О., Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що згідно постанови порушення полягало в тому, що він 22.11.2021 року, біля 09.50 год., керуючи автомобілем «Hyundai j30», д.н. НОМЕР_1 в м. Шепетівка по вул. Героїв Небесної Сотні, 34, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України, за що на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. З чим погодитись не може, оскільки вказаного порушення не допускав. Так як при здійсненні розвороту, знаку 3.34 «Зупинку заборонено» немає та не має дорожньої розмітки 1.4 (у вигляді жовтої суцільної лінії), яка б позначала місце, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, тому він не бачив і не міг бачити знаку 3.34 при здійсненні маневру своїм автомобілем, що пояснював інспектору поліції. Проте він не взяв їх до уваги. Вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності і в позові просить відмовити. Справу просить розглянути у його відсутності, про що подав заяву.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року позов задоволено.
Постанову інспектора Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Кашевар Ігора Олександровича серії ЕОА №5059175 від 22.11.2021 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст/122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - скасовано.
Справу про адміністративне правопорушення закрито.
Не погодившись з прийнятим рішенням Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області до суду подано апеляційну скаргу в якій, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права апелянт просить скасувати зазначене рішення, прийняти нове - про відмову в задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.
Як встановлено судом та підтверджено наявними в справі матеріалами, постановою інспектора поліції Шепетівського РУП старшого лейтенанта Кашевар І.О., від 22.11.2021 року ОСОБА_1 притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.
Правопорушення полягало в тому, що ОСОБА_1 , 22.11.2021 року, біля 09.50 год., керуючи автомобілем «Hyundai j30», д.н. НОМЕР_1 в м. Шепетівка по вул. Героїв Небесної Сотні, 34, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4. ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП України.
Позивач вказує, що при здійсненні розвороту, знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не було та не було дорожньої розмітки 1.4 (у вигляді жовтої суцільної лінії), яка б позначала місце, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, тому він не бачив і не міг бачити знаку 3.34 при здійсненні маневру своїм автомобілем. Просив постанову скасувати. Зазначив, що марка автомобіля, яким він керував - і30 а не j30.
Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з того, що судом не встановлено, що ОСОБА_1 умисно або з необережності порушив вимоги дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та не встановлено, що була дорожня розмітка 1.4/ у вигляді жовтої суцільної лінії/, яка б позначала місце, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, не встановлено, що автомобіль позивача було зупинено в зоні дії знаку 3.34 при здійсненні маневру розвороту, а тому відсутня вина в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.  
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з положеннями частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідності до матеріалів справи позивач заперечує, що порушив ПДР.
Так, позивач здійснив розворот транспортного засобу, яким керував, а тому не зупиняв його в зоні дії знаку 3.34 «зупинку заборонено», який не бачив та не міг бачити, коли його зупинив інспектор поліції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.ст.75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Однак, в ході розгляду справи по суті, надані позивачем пояснення, відповідач не спростував, доказів правомірності притягнення позщивача до адмінісиративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - не надав.
З огляду на зазначене, будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь останнього. 
Так, судом не встановлено, що ОСОБА_1 умисно або з необережності порушив вимоги дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та не встановлено, що була дорожня розмітка 1.4/ у вигляді жовтої суцільної лінії/, яка б позначала місце, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, не встановлено, що автомобіль позивача було зупинено в зоні дії знаку 3.34 при здійсненні маневру розвороту, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у діях позивача вини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 січня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сапальова Т.В.    Ватаманюк Р.В.