УХВАЛА

31 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  5015/1583/11 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду: 
Чумака Ю. Я., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Малого приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Гелікон"
на рішення Господарського суду Львівської області від 30.06.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі    
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції"
до Малого приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Гелікон",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Акціонерне товариств "Кредобанк", 
третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 ,
про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:

10.01.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Малого приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Гелікон" на рішення Господарського суду Львівської області від 30.06.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі №5015/1583/11, подана 25.12.2021.  
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
Приписами частини 3 статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Таким чином, із огляду на зміст наведених вимог процесуального закону при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, касаційна скарга має містити: 
пункт 1) - формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права з викладенням правовідносин, у яких ця норма права застосована, а також покликання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких правовідносинах; 
пункт 2) - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та мотивів такого обґрунтування відступлення; 
пункт 3) - зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній. 
У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
В якості підстави касаційного оскарження вищезазначених судових рішень скаржник зазначає, що право на касаційне оскарження ним використане на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України. При цьому, зазначаючи, що оскаржувані судові рішення винесені без урахування правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 461/2900/11 та в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2014 у справі № 6-52527св13 (без зазначення стосовно якої норми права у подібних правовідносинах Верховним Судом викладено висновок у постанові у цій справі). 
Крім того, Верховний Суд звертає увагу скаржника, що посилання на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ не є підставою касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. Крім того, згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 
З огляду на це, посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ не може слугувати підставою касаційного оскарження судових рішень.
Разом з тим, скаржнику слід обґрунтувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими касаційна скарга має містити формулювання висновку щодо застосування норми права із зазначенням цієї норми права.  
Згідно з частиною 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Згідно з підпунктом "а" пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" у редакції, що діяла на час подачі позову (2011 рік), ставка державного мита за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становила 1% ціни позову, але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (102,00 грн) і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (25 500,00 грн).
Неоподаткований мінімум доходів громадян становив 17,00 грн (станом на 01.01.2011).
Предметом позову у даній справі є  стягнення заборгованості за кредитним договором № 204 від 18.07.2007 року (із усіма подальшими змінами та доповненнями) у розмірі: 3 192 600,01 доларів США - неповернута сума отриманого кредиту; 763 614,03 доларів США - проценти за користування кредитом; 23 339,55 доларів США - пеня за прострочення сплати процентів за офіційним курсом Національного банку України на дату платежу.
Ураховуючи зазначене, за подання касаційної скарги скаржникові необхідно сплатити 200 % * 25  500,00 грн = 51 000,00 грн. 
Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.   
У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід сплатити судовий збір у сумі 51 000,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами отримувач коштів Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
-Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
-Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
-Код банку отримувача (МФО): 899998
-Номер      рахунку      отримувача      (стандарт): UA288999980313151207000026007
-Код класифікації доходів бюджету: 22030102 
-Судовий збір (Верховний Суд, 055)
-Призначення платежу: *;101
та надати належні докази сплати судового збору касаційному суду.    
Ураховуючи викладене касаційна скарга, подана без додержання відповідних вимог чинного процесуального законодавства, підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.
Виходячи з положень частини 2 статті 292 та статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, така скарга залишається без руху, про що суддею-доповідачем постановляється відповідна ухвала із зазначенням строку на усунення скаржником недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.
Згідно з частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.  
Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Малого приватного підприємства виробничо-комерційної фірми "Гелікон" залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 15.02.2022, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                      Ю. Я. Чумак