Справа № 450/57/20                                Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/2218/21                Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді:  Мікуш Ю.Р.
Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.
Секретар: Іванова О.О.

Розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників цивільну справу № 450/57/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2020 року у справі за позовом заступника керівника Львівської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Оброшинської сільської ради Пустомитівського району до ОСОБА_1 , третя особа Державна екологічна інспекція у Львівській області про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства ,-

в с т а н о в и в :

В січні 2020року заступник керівника Львівської місцевої прокуратури №3в звернувся в суд з позовом в інтересах Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області до ОСОБА_1 , третя особа Державна екологічна інспекція у Львівській області про відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства . 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 009643 від 14.03.2018 встановлено, що 14.03.2018 на території Оброшинської сільської ради ОСОБА_1 самовільно зрізав три дерева породи тополя, а також пошкодив до ступеня припинення росту одне дерево породи тополя, що призвело до заподіяння шкоди навколишньому середовищу і є порушенням ст. 153 Кодексу України про адміністративне правопорушення та ст. 9 Закон України «Про рослинний світ». Зазначений протокол в адміністративному чи судовому порядку відповідачем не оскаржувався.
Постановою про накладення адміністративного стягнення від 19.03.2018 № 89-04 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 153 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. Відповідачем вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не оскаржувалась та набрала законної сили, сплачено штраф у повному обсязі. Однак в добровільному порядку відповідачем не було відшкодовано збитки заподіяні державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства. 
Заочним рішенням  Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2020 року позов задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до місцевого бюджету Оброшинської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (81115, Львівська область, Пустомитівський район с. Оброшино, вул. Шевченка, 5, ЄДРПОУ 04369587) 32800 (тридцять дві тисячі вісімсот) гривень в рахунок відшкодування збитків, заподіяних державі, внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Львівської області (отримувач: прокуратура Львівської області, код. ЄДРПОУ 02910031, банк платника Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р №35211093000774, код класифікації видатків бюджету 2800) 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню судового збору. 
Рішення суду оскаржив відповідач  ОСОБА_1 .
       В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду вважає необґрунтованим через неповноту встановлених обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів.
Наголошує, що визнає факт, що він різав на частини (колоди) спиляні вже до нього дерева іншими особами, а не зрізав їх самостійно, що вже виключає можливість визнання його винним у вчинені правопорушення. Визнання ним вини було наслідком неправильного усвідомлення об`єктивної сторони правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення №009643 від 14.03.2018 р., акт по дотриманню природоохоронного законодавства №133/04/181 від 14.03.2018 р., постанова про накладення адміністративного стягнення №89-04 від 19.03.2018 р., не містять інформації про точне місце вчинення правопорушення і місце розташування спиляних дерев. Отже, встановлення балансоутримувача і місця розташування дерев має визначальне значення під час притягнення особи до відповідальності за cm. 153 КУпАП. У конкретному випадку не було визначено об`єкт вчиненого правопорушення, оскільки не було встановлено належними доказами що дерева належали місцевій раді і не було визначено точне місце розташування дерев, оскільки вони могли розмішуватись і на приватній території і перебувати у власності громадянина, а не громади. З об`єктивної сторони, кваліфіковане правопорушення теж не доведено, оскільки із пояснень вбачається, що ОСОБА_1 порізав дерева, а не зрізав їх, що не було взято до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення. З суб`єктивної сторони ОСОБА_1 визнавав вину у намірі порізати і забрати дерева, не знаючи їх власника, а не в тому, що він умисно їх зрізав, тому склад правопорушення передбаченого cm. 153 КУпАП не доведено беззаперечно. Факт того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належно підтвердженої інформації про розташування і власника дерев, виключає об`єкт правопорушення. Вважає, що відсутність, навіть, одного з елементів складу правопорушення виключає склад правопорушення і притягнення до адміністративної відповідальності, яке було неправомірним. Зазначає, що збитки обраховані на припущенні, що ці дерева були власністю Оброшинської сільської ради, тому ні підстава нарахування, ні метод нарахування без точного встановлення власника дерев не можуть вважатися законними. Враховуючи вищенаведене просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.
На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення , а рішення суду залишити без змін.
Судом встановлено, що за результатами розгляду матеріалів Державної екологічної інспекції Львівською місцевою прокуратурою № 3 встановлено факт заподіяння збитків внаслідок незаконної рубки дерев ОСОБА_1 . 
З акту №133/04/181 від 14.03.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 на території Оброшинської сільської ради порушив вимоги природоохоронного законодавства.
З протоколу про адміністративне правопорушення № 009643 від 14.03.2018 встановлено, що 14.03.2018 на території Оброшинської сільської ради відповідач ОСОБА_1 самовільно зрізав три дерева породи тополя, а також пошкодив до ступеня припинення росту одне дерево породи тополя, що призвело до заподіяння шкоди навколишньому середовищу і є порушенням ст. 153 Кодексу України про адміністративне правопорушення та ст. 9 Закон України «Про рослинний світ».
Постановою про накладення адміністративного стягнення від 19.03.2018 №89-04 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 153 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
Відповідачем постанова про накладення адміністративного стягнення не оскаржувалась та набрала законної сили.
В подальшому відповідачем 28.03.2019 добровільно сплачено штраф у повному обсязі, що підтверджується копією квитанції від 28.03.2018 № 69.
Однак, відповідачем ОСОБА_1 в добровільному порядку збитки відшкодовані не були.
       Проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, колегією встановлено, що правові та організаційні засади озеленення населених пунктів визначаються Правилами утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затвердженими наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року № 105, які є обов`язковими для виконання всіма установами, підприємствами, організаціями та громадянами, що займаються проектуванням, створенням, ремонтом і утриманням зелених насаджень, розташованих на територіях населених пунктів України. 
З положень ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вбачається, що зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях за знищення яких відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності(а.с.17), належать до елементів благоустрою. 
Із листа Оброшинської сільської ради від 17.02.2022 наданої апеляційному суду вказано, що зелені насадження породи (тополя), які були самовільно зрізані ОСОБА_1 були розташовані на території Оброшинської сільської ради, відносились до елементів благоустрою зеленого господарства із функціональними призначенням снігозахисні, протиерозійні.
Відповідно до розрахунку шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного видалення зелених насаджень (3 дерева), проведеного відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 559 від 08.04.1999 року «Про такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної зеленим насадженням у межах міст та інших населених пунктів» зі змінами, внесеними постановою КМУ № 1789 від 28.12.2001 року, розмір заподіяної відповідачем шкоди становить 32 800 грн. (а.с. 16).
Відповідно до ст. 13 цього ж Закону до об`єктів благоустрою населених пунктів належать, зокрема, вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки, а також інші території загального користування.
Статтею 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що на об`єктах благоустрою забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого у встановленому законодавством порядку, самовільно влаштовувати городи, створювати, пошкоджувати або знищувати газони, самовільно висаджувати та знищувати дерева, кущі, тощо.
Процедуру видалення дерев, кущів, газонів і квітників (далі –зелені насадження) на території населеного пункту визначає Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 року № 1045, згідно якого видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється за рішенням виконавчого органу міської, селищної, сільської ради на підставі ордера. Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява юридичної чи фізичної особи про видалення зелених насаджень. Ордер видається після визначення стану зелених насаджень спеціальною комісією і складання акта обстежень тих насаджень, що підлягають видаленню, який має бути погоджений з територіальним органом Мінприроди та сплати відновної вартості зелених насаджень. Ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.
В матеріалах справи відсутні і скаржником не надано доказів звернення відповідача до компетентного органу із заявою про видалення зелених насаджень на території Оброшинської сільської ради.
За змістом ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи винні, зокрема, у знищенні або пошкодженні зелених насаджень чи інших об`єктів озеленення населених пунктів. 
Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Виходячи зі змісту ст. 1166 Цивільного кодексу України, підставою цивільно-правової (господарсько-правової) відповідальності за заподіяння шкоди, в тому числі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, є склад цивільного правопорушення, яке включає в себе протиправну поведінку заподіювача шкоди, наявність негативних наслідків (шкоди), причинний зв`язок між протиправною поведінкою та наслідками, а також вину правопорушника.
Протиправна поведінка відповідача та його вина у знищенні зелених насаджень породи(тополя) без належного дозволу, поряд з іншими складовими елементами, що утворює склад правопорушення, встановленого законодавством у сфері благоустрою населених пунктів та про охорону навколишнього природного середовища, підтверджується документальними доказами у справі, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення № 009643 від 14.03.2018 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 19.03.2018 №89-04 у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., постановою про накладення адміністративного стягнення № 05-115 від 09.06.2008 року, винесеною держінспектором з охорони навколишнього природного середовища у Львівські області, яка у встановленому порядку відповідачем не оскаржувалась.
Згідно ч.1,ч.5,ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, зводяться до незгоди з постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, яка не є предметом даного позову, тому підстав для її задоволення суд не знаходить.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.(ч.5 ст.268 ЦПК України)
Керуючись ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Заочне рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк