ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/8707/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року (головуючий суддя: Кучма К.С.) по адміністративній справі № 160/8707/21, розглянутої у спрощеному провадженні 
за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 
                                      
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 01.06.2021 року звернулася до суду з позовом до відповідача військової частини НОМЕР_1 , в якому просила визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та не виплати їй цієї допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які вона отримувала під час проходження військової служби, та зобов`язати відповідача здійснити розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити цю допомогу  в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які вона отримувала під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплачених сум. 
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем її прав в частині виплати при звільненні  грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 р. №889.
У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог та просить в позові відмовити.
Рішенням Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позов задоволено, визнана протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні ОСОБА_1 нового розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні , не виплати їй одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які вона отримувала під час проходження військової служби, на відповідача покладено зобов`язання здійснити розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які вона отримувала під час проходження військової служби з урахуванням раніше виплачених сум. 
На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 стягнуті понесені витрати з оплати судового збору в сумі 908,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального права , та відмовити в задоволенні позовних вимог.  
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1,2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів  вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
          Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2017 р. № 140    ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп.«ї» п.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , виключено із списків особового складу частини, всіх видів грошового забезпечення з 16.06.2017 року.
          При звільненні відповідачем розраховано та виплачено позивачу  розмір одноразової грошової допомоги без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка виплачувалася ОСОБА_1  відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (зі змінами внесеними постановою КМУ від КМУ від 13.03.2013 року № 161 (далі - Постанова № 889).
На заяву позивача  здійснити новий розрахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації,  які вона отримувала під час проходження військової служби, та виплатити недоплачені суми, Військова частина НОМЕР_1 листом 11.08.2020 р. відмовила в здійсненні відповідного розрахунку одноразової грошової допомоги з підстав, що згідно вимог законодавства, яке діяло на момент розрахунку, щомісячна додаткова грошова винагорода не входила до розрахунку одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відмову відповідача у здійсненні розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації позивач оскаржила в судовому порядку.
Судом першої інстанції встановлено, що спірні правовідносини врегульовано приписами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон - № 2011-ХІІ), постановою КМУ від 07.11.2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), постановою КМУ від 22.09.2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій». (далі - Постанова № 889).
За приписами ч.2 ст.15 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Положеннями ч. 2 ,4  ст.9  Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності .
Згідно з п.1 Постанови № 1294 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Положеннями пп. 2 п.1 Постанови № 889 передбачено, з-поміж іншого, щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Сторонами не оспорюється, що на момент звільнення позивача з військової служби вона набула право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч.2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ.
Матеріали справи свідчать, що відповідач додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому Постановою № 889, до складу грошового забезпечення, з якого обчислено позивачу одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби не включив, посилаючись на  норми Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260.
При застосуванні норм права у відповідності до ч.5 ст.242  КАС  України, суд першої інстанції врахував правові позиції, викладені  Верховним Судом у справі № 826/3398/ 17 від 31.07.2019, Великою Палатою Верховного Суду у справі № 522/2738/17 від 06.02.2019, та дійшов вірного висновку, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон № 2011-ХІІ, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам зазначеного Закону. 
Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові у справі № 522/2738/17 від 06.02.2019 зазначила, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення;  до грошового забезпечення  військовослужбовців, як обрахункові величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 № 605 від 11.08.2020 р.,  за останні 24 місяці перед звільненням позивач отримувала додаткову грошову винагороду, яка нараховувалась і виплачувалась останній щомісяця, а тому є вірним висновок суду першої інстанції, що така винагорода одноразовим видом грошового забезпечення не являється, а тому відповідач протиправно не включив до складу грошового забезпечення позивача, з якого їй нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні, щомісячну додаткову грошову винагороду, що передбачена Постановою № 889.
В силу викладеного судом першої інстанції правомірно визнана протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1  щодо нездійснення вірного розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язано відповідача здійснити розрахунок розміру одноразової грошової допомоги позивача при звільненні та виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації, які вона отримувала під час проходження військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.  
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовано.
Оскільки судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1  - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року по адміністративній справі № 160/8707/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили   25 січня 2022 року  і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до  п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий