УХВАЛА

23 грудня 2021 року 
м. Київ
справа № 200/5183/20-а
адміністративне провадження № К/9901/44405/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора в якому просив: визнати протиправними та скасувати наказ прокурора Донецької області від 04 травня 2020 року №378-к про звільнення його з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної прокуратури Донецької області та органів прокуратури Донецької області; поновити його на займаній посаді або рівнозначній посаді в органах прокуратури Донецької області з 04 травня 2020 року; скасувати рішення першої кадрової комісії від 02 квітня 2020 року №125 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора»; стягнути з прокуратури Донецької області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04 травня 2020 року по дату винесення судового рішення. Позов обґрунтовано тим, що в оскаржуваному наказі відсутні конкретні підстави звільнення, що спричинило правову невизначеність. Зазначає про ненастання події, з якою пов`язано застосування пункту 9 частини першої статті 51 Закону Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII "Про прокуратуру" (далі - Закон №1697-VII). Також, вказує на те, що фактично відбулося перетворення Генеральної прокуратури України в Офіс Генерального прокурора, і на його переконання, норми Закону №1697-VII, якими прокурорів позбавлено прав та гарантій, передбачених Кодексом законів про працю України, є дискримінаційними, суперечать нормам Конституції України та звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року, в позові відмовлено.
30 листопада 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Донецького окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути оскаржене судове рішення на підставі пункту 3 частини четвертої та підпункту "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України скасувати їх та задовольнити позов.
Предметом спору у цій справі є правомірність рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурора та наказу про звільнення прокурора з цих підстав з органів прокуратури.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування положень підпункту 2 пункту 19 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 19 вересня 2019 року №113-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон №113-ІХ) у системному зв`язку з пунктом 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII, сформованому у справах №№200/5038/20-а, 520/5000/2020 та 640/25298/19 предметом спору у яких було правомірність звільнення прокурора з органів прокуратури через неуспішне проходження ним атестації. 
Ця обставина спростовує аргумент заявника касаційної інстанції щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Водночас Суд відхиляє аргументи ОСОБА_1 щодо відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування пунктів 16, 17 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, пункту 7 Розділу І, пунктів 1-5 розділу II, пунктів 1, 2 Розділу V Порядку  №221, пунктів 12, 16 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого Генеральним прокурором від 17 жовтня 2019 року №233 у спорах, предметом яких є питання законності рішень кадрових комісій за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, що стосується атестації прокурорів (перший етап атестації).  Заявником касаційної скарги наведені норми, які не закстосовувалися судом апеляційної інстанції, а застосовані норми носять загальний характер, в той час як касаційна скарга не містить аргументів їх неправильного застосування та підстав для формування такого висновку (усунення колізії, визначення пріорітету між нормами, тлумачення норми, т.і.)
Суд також відхиляє аргументи заявника щодо  масового і систематичного порушення трудових прав прокурорів, великої кількості подібних справ, цитування норм законодавства, з посиланням на судові рішення у інших справах, розглянутих судами першої та апеляційної інстанцій, що не є критеріями застосування положень пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, так як сформований Верховним Судом висновок у подібних справах, зокрема і у справах №200/5038/20-а, 520/5000/2020 та 640/25298/19 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики.
Верховний Суд також не бере до уваги доводи касаційної скарги щодо винятковості цієї справи, оскільки такі мотиви не є самостійною підставою для касаційного оскарження зазначених судових рішень у цій справі, так як за нормами частини п`ятої статті 328 КАС України такі мотиви необхідно додатково зазначати виключно у разі оскарження судових рішень, перегляд яких у Верховному Суді не передбачено нормами КАС України. 
Ураховуючи те, що інші доводи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, тлумачення норм законодавства, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
За таких обставин, Суд не вирішує клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду міста Києва від 14 липня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, скасування рішення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська