КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року                                                                                                       місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 367/8436/21                                            
номер провадження: 33/824/728/2022                        
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , його захисника - адвоката Лантуха Ярослава Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2  на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою судді першої інстанції, потерпілий ОСОБА_2 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року, скасувати вказану постанову та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_1   винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення, визначене в межах даної статті, посилаючись на неповне дослідження суддею першої інстанції доказів у справі, неправильне і неповне встановлення усіх фактичних обставин справи, порушення суддею норм матеріального та процесуального права.
Щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_2 зазначає, що копію постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від                          22 грудня 2021 року він отримав лише 04 січня 2022 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою та як вбачається з Єдиного реєстру судових рішень постанова судді була оприлюднена 04 січня 2022 року, що свідчить про те, що він пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що визнаючи ОСОБА_1 невинною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя першої інстанції помилково обґрунтував рішення поясненнями ОСОБА_1 про можливий рух автомобіля «Volkswagen» заднім ходом, оскільки ці висновки ґрунтуються на припущеннях та суперечать наявним в матеріалах справи письмовим доказам. Зокрема, зі схеми місця дорожньо - транспортної пригоди від 04 листопада 2021 року (далі - ДТП) вбачається, що автомобіль «HAVAL», яким керувала ОСОБА_1 , після зіткнення стоїть на проїзній частині по вул.Степанівська, 8-А у місті Ірпінь, а автомобіль «Volkswagen» - припаркований на тротуарі. Під час оформлення поліцейським матеріалів ДТП,  ОСОБА_1 не заперечувала факт скоєння нею зіткнення та письмово пояснила, що керуючи автомобілем «HAVAL», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - д.н.з.),  вона не розрахувала габарити свого автомобіля та пошкодила автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , який в цей час був припаркований і, на її думку, не правильно, оскільки його задня частина займала частину проїзної дороги. Вказує, що у своїх письмових поясненнях, які він надав працівнику поліції, його автомобіль «Volkswagen» стояв припаркований і на нього здійснив наїзд автомобіль «HAVAL», внаслідок чого у належному йому автомобілі було пошкоджено задню ліву фару та бампер. Зазначає, що з наявних у справі фотоматеріалів вбачається, що автомобіль «HAVAL» отримав не глибокі механічні пошкодження задніх правих дверей, крила, бамперу та колісного диску, а автомобіль «Volkswagen» - глибоку кутову вм`ятину заднього бампера, розбите скло задньої лівої фари та незначне пошкодження лакофарбового покриття лівого кута. Також на фото видно, що автомобіль «Volkswagen» припаркований на тротуарі, його заднє ліве колесо знаходиться за межами розмежувальної лінії дорожньої розмітки, а задній бампер частково виступає на проїзну частину дороги, що дозволяє безпечний рух транспортних засобів. Тому вважає, що наведеними вище доказами у їх сукупності повністю підтверджується те, що під час вчинення ДТП автомобіль «Volkswagen» стояв припаркований на тротуарі і не рухався.  
ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, щоу протоколі про адміністративне правопорушення №ААБ №076698 від 04 листопада 2021 року патрульний інспектор дійшов хибного висновку, що вона порушила вимоги п.13.1 ПДР та, як наслідок, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП., оскільки ОСОБА_2 надав неправдиві свідчення щодо обставин ДТП, а також вчинив дії на приховування справжніх обставин зазначеної ДТП. Вказує, що схема місця ДТП не відповідає дійсному розташуванню автомобілів в момент зіткнення. Твердження в апеляційній скарзі про те, що фото, на якому зображено рух автомобіля Volkswagen зроблено після оформлення обставин ДТП, не відповідає дійсності та спростовується метаданими фотографії, які містять інформацію про всі деталі фотознімку, в тому числі й часу його виконання. Тому вважає доведеним той факт, що у випадку коли б вона не розрахувала габарити свого авто та допустила зіткнення з автомобілем, що знаходився у статичному положенні, то місце контакту з автомобілем «Volkswagen» прийшлось би на передню частину автомобіля «HAVAL», а не в районі задніх дверей. Зазначає, що причиною ДТП було порушення ПДР водієм автомобіля «Volkswagen», який не переконавшись у безпечності маневру, почав рух заднім ходом та допустив зіткнення з автомобілем «HAVAL». Тому вважає, що в оскаржуваній постанові суддя першої інстанції дійшов правильного висновку, що взаємне розташування автомобілів під час ДТП, а також отримані внаслідок ДТП пошкодження автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_3 , та автомобіля «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_4 , вказують на відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції - без змін.
Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_2 , його захисника - адвоката Лантуха Я.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а також особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова судді першої інстанції - скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі               п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що 22 грудня 2021 року розгляд справи проведено за відсутності  ОСОБА_2 , дані щодо його належного повідомлення про дату, час і місце розгляду справи відсутні, оскільки  матеріали справи не містять даних про вручення судової повістки про виклик  ОСОБА_2 у судове засідання, а наявна у справі довідка про доставку SMS не узгоджується з вимогами ст.277-2 КУпАП.
Таким чином висновки судді першої інстанції про те, що  ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не ґрунтуються на матеріалах справи.  
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. 
З матеріалів справи вбачається, що 04 січня 2022 року  ОСОБА_2 отримав копію оскаржуваної постанови судді від 22 грудня 2021 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою (а.с.21). 
10 січня 2022 року  ОСОБА_2 через канцелярію суду першої інстанції подав апеляційну скаргу на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від                      22 грудня 2021 року, у якій заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження(а.с.23-27).  
Згідно з приписами ст.289 КУпАП в разі пропуску строку на оскарження постанови суду з поважних причин цей строк за завою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
З урахуванням викладеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи клопотання про поважність причин пропуску  ОСОБА_2 строку на оскарження постанови судді є обґрунтованими, а тому пропущений строк на оскарження постанови постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 рокупідлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги про скасування постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року та прийняття нової постанови, якою визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП з накладенням на неї адміністративного стягнення, визначеного в межах даної статті,то вони підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ст.ст.278, 280 КУпАП, суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).
При розгляді справи місцевий суд не дотримався вказаних положень закону.
Закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суддя першої інстанції виходив із того, що із наданих ОСОБА_1 суду фотокарток із зображенням пошкоджень автомобілів після ДТП вбачається, що на задніх правих дверях автомобіля «HAVAL» є вм`ятина. На переконання судді, взаємне розташування автомобілів під час ДТП, а також отримані внаслідок ДТП пошкодження автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля «HAVAL»,                  д.н.з. НОМЕР_4 , свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, так як не встановлено недотримання нею вимог п.13.1 ПДР.
Проте з такими висновками судді першої інстанції погодитись не можна з таких підстав. 
Згідно з ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
У відповідності до положень ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Зазначені завдання реалізуються шляхом вчинення низки процесуальних дій органами (посадовими особами), уповноваженими розглядати справи про адміністративні правопорушення. Передусім це з`ясування наявності факту вчинення правопорушення, установлення особи, що вчинила правопорушення, чи винна ця особа і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з вимогами ст.ст.278, 280 КУпАП суд першої інстанції при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, чи є необхідність у витребуванні додаткових матеріалів, а при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення апеляційним судом встановлено, що даних вимог закону суддею першої інстанції дотримано не було. 
Так, ст.124 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Пунктом 13.1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з послідуючими змінами і доповненнями) передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу
Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
У рішеннях Європейского суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року  «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
З матеріалів справи вбачається, що винність ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, поза розумним сумнівом підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 076698 від                           04 листопада 2021 року, згідно з яким 04 листопада 2021 року, приблизно о 18 год 30 хв., водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_4 , у місті Ірпінь по вул. Степанівська, 8-А, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з.                      НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушила вимоги п.13.1 ПДР (а.с.1). 
- схемою місця ДТП із зазначенням місця розташування автомобіля «HAVAL»,                    д.н.з. НОМЕР_4 , та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів, яку ОСОБА_1 скріпила особистим підписом та заперечень не мала (а.с.2);
- письмовими поясненнями водія автомобіля «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_4 ,          ОСОБА_1 про те, що 04 листопада 2021 року о 18 год 30 хв. вона рухалася на автомобілі «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_4 , у місті Ірпінь в сторону вул.Університетська. В цей час на вул.Степанівська, 8-А стояв припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , в якого задня частина займала проїжджу частину догори, в результаті чого вона не розрахувала габарити свого автомобіля та пошкодила припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з.                   НОМЕР_2 . Внаслідок даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.3). 
- письмовими поясненнями водія автомобіля «Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_2 ,          ОСОБА_2 про те, що 04 листопада 2021 року о 18 год 30 хв. на його припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , здійснив наїзд автомобіль «HAVAL», д.н.з.              НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.4);
Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є належними та достатніми доказами на підтвердження доведення порушення  ОСОБА_1           п.13.1 ПДР та відповідно, вчинення нею правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
При цьому апеляційний суду враховує, що наведені вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні. 
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо  ОСОБА_1 , якій у встановленому законом порядку роз`яснено її права, передбачені ст.268 КУпАП. 
У протоколі  ОСОБА_1 не вказала про свою незгоду із обставинами того, що вона, керуючи автомобілем «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_4 , у місті Ірпінь по вул. Степанівська, 8-А, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималася безпечного бокового інтервалу та скоїла наїзд на припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 .
Як зазначалося вище, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 сама визнала та підтвердила, що 04 листопада 2021 року о 18 год 30 хв. вона рухалася на автомобілі «HAVAL», д.н.з. НОМЕР_4 , та допустила зіткнення із припаркованим автомобілем «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , у якого задня частина займала проїжджу частину догори, в результаті чого вона не розрахувала габарити свого автомобіля та пошкодила  припаркований автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 .
Однак суддя місцевого суду на вказані обставини належної уваги не звернув, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суддя першої інстанції, оцінюючи взаємне розташування транспортних засобів після ДТП по наданихОСОБА_1 фотокартках, дійшов висновку про відсутність у діях останньої порушень п.13.1 ПДР. 
Проте будь-яких обґрунтувань вказаного висновку суддя першої інстанції не навів, що є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як мотивування судового рішення.
До того ж такий висновок судді суперечить наведеним вище доказам, які у поза розумний сумнів доводять вину ОСОБА_1  у вчиненні вказаного вище адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Що стосується доводів ОСОБА_1 про те, що причиною ДТП було порушення ПДР саме водієм автомобіля «Volkswagen», який не переконавшись у безпечності маневру почав рух заднім ходом та допустив зіткнення з автомобілем «HAVAL», яким вона керувала, то апеляційний суд їх не приймає до уваги, оскільки  для  того щоб  встановити динамічну характеристику пошкодження вказаних вище автомобілів необхідні спеціальні знання відмінні від знань у галузі права. Так, для з`ясування обставин того чи рухався автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , заднім ходом під час ДТП необхідне проведення судової трасологічної експертизи.
Згідно ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.273 КУпАП експерт призначається органом (посадовою особою), у провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, у разі коли виникає потреба в спеціальних знаннях, у тому числі для визначення розміру майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, а також суми грошей, одержаних внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, які підлягатимуть конфіскації. Експерт має право знайомитися з матеріалами справи, що стосуються предмета експертизи, заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку; з дозволу органу (посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення, ставити особі, яка притягається до відповідальності, потерпілому, свідкам запитання, що стосуються предмета експертизи; бути присутнім при розгляді справи.
Однак, ні під час розгляду справи у суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 не зверталася до суду із клопотанням про призначення у справі судової трасологічної експертизи для з`ясування вказаних вище обставин скоєння ДТП.
Тому надані ОСОБА_1 метадані фотографії, які містять інформацію про всі деталі фотознімку, в тому числі й часу його виконання, не є достатніми доказами на підтвердження того, що автомобіль «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під час ДТП рухався заднім ходом.
Разом з тим, апеляційний суд вважає, що провадження у даній справі відносно  ОСОБА_1 слідзакрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП, з таких підстав. 
Відповідно до ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Водночас, згідно з п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Правила ч.2 ст.38 КУпАП визначають строки накладення адміністративного стягнення. Дана норма регламентує, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій і четвертій цієї статті.
В той же час, у ст.23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, в даній нормі (ст.23 КУпАП) законодавець ототожнює адміністративне стягнення з мірою відповідальності, а не із заходом примусу, що застосовується від імені держави, як це наприклад закріплено в ч.1 ст.50 КК України.
Відтак, існує невизначеність законодавства в питанні необхідності виконання судом ст.280 КУпАП при закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення за спливом строку накладення адміністративного стягнення і як наслідок не відповідність критерію якості закону, на який неодноразово посилається у своїх рішеннях ЄСПЛ.
Так, ст.284 КУпАП передбачає такі види постанов у справах про адміністративне правопорушення: 1) про накладення адміністративного стягнення, 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст.24-1 цього Кодексу, 3) про закриття справи.
Тобто фактично, КУпАП не визначає обов`язку суду визнавати особу винною в резолютивній частині постанови при прийнятті рішення у справі про адміністративне правопорушення. 
У постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від                     11 липня 2018 року  (справа №308/8763/15-а) зроблено висновок, що відповідно до                                п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків, передбачених статтею 38 КУпАП. При цьому наведена норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Крім того, логічне тлумачення абзацу 1 ст.247 КУпАП дозволяє дійти висновку, що встановлення зазначених у цій статті юридичних фактів є єдиною необхідною підставою для припинення будь-яких дій щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності незалежно від встановлених будь-яких інших обставин, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (ст.280 КУпАП), у тому числі й вини особи у його вчиненні. Таким чином, на думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, першочерговим є встановлення судом дотримання строку накладення адміністративного стягнення, за умови закінчення якого суд або уповноважений орган взагалі позбавлені можливості досліджувати та вирішувати питання про наявність в діях особи ознак адміністративного проступку.      
Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Тобто, відповідно до вказаних вище висновків колегії суддів Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладених в постанові від 11 липня 2018 року у справі №308/8763/15-а, які мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права, особу не можна визнати винною постановою про закриття справи про адміністративне провадження навіть з нереабілітуючих підстав.
Разом з тим, сплив строку накладення адміністративного стягнення, на відміну від відсутності в діях особи складу чи події адміністративного правопорушення, або ж вчинення особою дій в стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, є очевидно нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, оскільки сплив строку накладення адміністративного стягнення є нереабілітуючою підставою для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення, тоді як за приписами п.7 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу, то за таких обставин хоча і особа в резолютивній частині постанови винною не визнається, але її вина у вчиненні адміністративного правопорушення при спливі строку накладення адміністративного стягнення презюмується, саме з тих причин, що це нереабілітуюча підстава закриття справи про адміністративне правопорушення і у разі, якщо особа, яка притягується до адміністративної відповідальності вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення або відсутня подія, він не позбавлений був можливості ставити саме такі апеляційні вимоги і відповідно просити закриття провадження в справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП, а не на підставі                            п.7 ст.247 КУпАП.  
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року, з прийняттям нової постанови прозакриття провадження у справі відносно                     ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргуОСОБА_2  задовольнити частково.
Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАПвідносно  ОСОБА_1 на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного   стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Київського
апеляційного суду                                                                          С.М.Верланов