Справа № 161/15373/21 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/216/22  Категорія: 62 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 лютого 2022 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В.В., 
суддів - Федонюк С. Ю., Шевчук Л. Я.,
з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,
представника позивавча ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року, 
                                        
                                           В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_3   звернулася в суд із зазначеним позовом.
Покликались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина.
Також вказувала, що тривалий час проживає у Російській Федерації і про смерть сестри вона дізналась лише 25 липня 2021 року від своєї сестри відповідача ОСОБА_5 під час телефонної розови з останньою. Крім того, у телефонній розмові ОСОБА_5 її запевнила про можливість вирішення питання щодо спадкування ними та відповідаем ОСОБА_4 майна померлої у добровільному, позасудовому порядку та порекомендувала їй подати заяву про прийняття спадщини у Першу Луцьку державну нотаріальну контору Волинської області. Однак, згоду на вчинення нею вказаної нотаріальної дії ОСОБА_4 не надав.
Ураховуючи наведені обставини та вважаючи, що строк на прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, позивач ОСОБА_3 просила суд визначити їй додатковий строк на подання зави про прийняття спадщини.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк терміном 1 (один) місяць з дня набрання законної сили даним рішенням, для подання заяви про прийняття спадщини.
У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просив його скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте судом без належної оцінки всіх доказів по справі, із неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, безпідставно дійшов висновку про існування поважних причин для продовження строку позивачу для поданя нею заяви про прийняття спадшини, і як наслідок ухвалив незаконне рішення. 
Відзив на апеляційну скаргу інші учасники справи не подавали.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що причини, на які посилалась позивач як на підставу для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, а саме значна віддаленість від місця відкриття спадщини - проживання у Російській Федерації, існування карантинних обмежень та незнання про смерть спадкодавця ОСОБА_6 є поважними та становили об`єктивні й істотні труднощі для вчинення нею необхідних дій, які б свідчили про прийняття спадщини, і дють суду можливість визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, як це передбачено ч. 3 ст. 1272 ЦК України.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено і це вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 січня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції у Волинській області, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилась спадщина (а.с. 30).
Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_5 є рідними сестрами спадкодавця ОСОБА_6 , а відповідач ОСОБА_4 являється племінником померлої, а отже вони є спадкоємцями другої черги за законом, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами - копіями свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с. 7 - 8, 18).
Крім того, із копії спадкової справи №164/2021 до майна померлої ОСОБА_6 , наданої Першою Луцькою державною нотаріальною конторою Волинської області на вимогу суду першої інстанції, слідує, що із заявами про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини звернулись відповідачі ОСОБА_7 26 березня 2021 року, та ОСОБА_4 06 квітня 2021 року. Від позивача ОСОБА_3 , яка являється громадянкою Російської Федерації та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , заява про прийняття спадщини, що завірена 28 липня 2021 року державним нотаріусом Російської Федерації за місцем її проживання, надійшла до Першої Луцької державної нотаріальної контори Волинської області 17 серпня 2021 року, тобто поза межами строку встановленого законом для прийняття спадщини особою, яка постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 52 - 60). 
Також, приєднаною до матеріалів справи письмовою заявою відповідача ОСОБА_5 від 10 серпня 2021 року про визнання позову, підтверджується та обставина, що вона про смерть ОСОБА_6 повідомила позивача ОСОБА_3 лише в кінці липня 2021 року (а.с. 27 ).
За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17 Верховним Судом було сформовано наступну правову позицію: поважними причинами пропуску строку прийняття спадщини визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо; якщо позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, і про наявність заповіту складеного на його користь дізнався поза межами строку, передбаченого ч. 1 ст. 1270 ЦК України, такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Згідно постанови Верховного суду у справі № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.
Отже, врахувавши наведені норми матеріального права та позиції висловлені у постановах Верховного Суду у подібних судових спорах, та встановивши ті обставини, що позивач ОСОБА_3 , яка проживає за межами України, про смерть сестри дізналась поза межами строку, передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини, що фактично перешкодило їй подати вчасно заяву про прийняття спадщини, та визнавши ці обставини поважними, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про підставність вимог позивача та задоволив її позов, визначивши додатковий строк для прийняття спадщини.
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване відповідачем рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам норм матеріального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

                                                     У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 листопада 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді