ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/33886/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 лютого 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                                  Оксененка О.М.,
суддів:                                                        Лічевецького І.О.,
                                                             Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер»      до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :

Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило: 
- визнати протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не виключенні запису з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який було внесено Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження №53790028;
- зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити запис з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який був внесений Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження №53790028.
Позов обґрунтовано тим, що оскільки виконавче провадження щодо Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» завершено, а арешт не знято, відмова державного виконавця у знятті відповідного арешту порушує права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
Крім того, на думку позивача, накладений у межах виконавчого провадження №53790028 арешт втратив свою актуальність і не виконує функцію реального забезпечення виконання рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Зобов`язано Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, спрямовані на виключення запису з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який був внесений Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у рамках виконавчого провадження №53790028.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
За наслідками розгляду вказаної апеляційної скарги, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2022 року апеляційну скаргу Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» - задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року – скасовано, прийнято нове рішення, яким адміністративний позов Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у не виключенні запису з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який було внесено Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження №53790028.
Зобов`язано Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити запис з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який був внесений Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві в рамках виконавчого провадження №53790028.
У той же час, відповідач, також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції подав у грудні 2021 року апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог – відмовити.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскільки виконавче провадження №53790028 не було закінчене, а було повернене без виконання на підставі пункту 2 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яке не передбачає зняття арештів та скасування інших заходів примусового виконання, тому позовні вимоги є безпідставними.
На думку апелянта, у разі повернення виконавчого документа без виконання, виконавче провадження не є закінченим, після чого могли б наступити правові наслідки, передбачені статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження».
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, тому жодні дії державного виконавця не проводяться. 
У той же час, не зважаючи на те, що виконавче провадження було завершено, і після строку зберігання знищено, однак в порушення вимог державним виконавцем не було виключено запис в Єдиному державному реєстрі боржників, тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №826/148/37/15, виданого 02.09.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва, про стягнення з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на користь Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму у розмірі 7 227,19 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2017 (ВП №53790028).
У подальшому, під час виконавчого провадження №53790028, з огляду на те, що здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявились безрезультатними, на підставі п. 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», страшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2017.
З огляду на викладене, Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» звернулось до начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою від 04.11.2021, в якій просило виключити запис з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який було внесено у межах виконавчого провадження №53790028.
Однак, відповіді на вказану заяву позивачем отримано не було, про що не заперечувалось відповідачем.
Не погоджуючись з вказаною бездіяльністю та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що зазначення про Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», як боржника, відомостей в Єдиному реєстрі боржників, з огляду на фактичне завершення виконавчого провадження №53790028, знищення матеріалів вказаного виконавчого провадження, втратило своєю актуальність як засіб забезпечення реального виконання рішення, а тому підстави для продовження його існування відсутні, тому слід зобов`язати відповідача вчинити дії, спрямовані на виключення запису з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який був внесений Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у рамках виконавчого провадження №53790028. 
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з огляду на таке.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі – Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частини першої статті 9 Закону №1404-VIII Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
З огляду на вказане, одночасно з прийняттям державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження останнім до Єдиного реєстру боржників вносяться відомості щодо боржника.
Як свідчать матеріали справи, старшим державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Удавіцькою Є.В. за результатами розгляду заяви стягувача про примусове виконання виконавчого листа №826/148/37/15, виданого 02.09.2015 Окружним адміністративним судом м. Києва, про стягнення з Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» на користь Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві суму у розмірі 7 227,19 грн. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2017 (ВП №53790028).
У подальшому, 22.06.2017 відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
Так, згідно п. 2 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
У той же час, частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII передбачено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або повернення виконавчого документа до суду на підставі статті 38 цього Закону чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
З огляду на вказане, оскільки виконавчий документ у ВП №53790028 22.06.2017 було повернено стягувачеві на підставі п. 2 частини першої ст. 37 Закону №1404-VIII, тому відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників згідно частини сьомої статті 9 Закону №1404-VIII виключенню не підлягають.
Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно з частиною першою статті 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Згідно з частиною другою цієї ж статті про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
З системного аналізу зазначених правових норм слідує, що арешт з майна боржника обов`язково знімається у  випадку: закінчення виконавчого провадження; повернення виконавчого документа з підстав, зокрема коли: а) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; б) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.
Крім того, наслідки завершення виконавчого провадження, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу встановлені пунктом 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, згідно якого у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).
З наведеної норми вбачається, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець повинен, зокрема, зазначити наслідки завершення відповідного виконавчого провадження, яким в даному випадку є зняття арешту з майна і коштів позивача.
Відтак, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17.
Враховуючи, що виконавче провадження №53790028 було фактично завершено, з огляду на факт знищення матеріалів вказаного виконавчого провадження, а також втрату своєю актуальності реального виконання рішення, відповідачем повинні були бути вжиті заходи щодо зняття арешту, накладеного на майно (кошти) боржника в рамках виконавчого провадження №53790028, а відомості про боржника повинні були бути виключені з Єдиного реєстру боржників, та скасовані інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язання Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії, спрямовані на виключення запису з Єдиного реєстру боржників відносно Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер», який був внесений Печерським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві у рамках виконавчого провадження №53790028.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.     243,   246,    287, 308,    313, 315,   316,   321, 329 КАС України  суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) – залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 грудня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук