ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1181/22 Справа № 199/8612/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
при секретарі — Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи:  ОСОБА_2 , державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидка Яна Геннадіївна, про визнання неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого збору, –

ВСТАНОВИЛА:

Від ОСОБА_1 досуду першої інстанції надійшла вищевказана скарга в обґрунтування якої посилався на те, що 09 вересня 2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було ухвалено рішення у цивільній справі №199/8612/18, яким визначено спосіб участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
- дідусю по лінії матері ОСОБА_2 визначено дні побачення з малолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першу суботу та третю неділю місяця: з 10-00 години до 19-00 години, у тому числі у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , без обов`язкової присутності батька ОСОБА_1 , дідуся ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 ;
- встановлено дідусю по лінії матері ОСОБА_2 дні відпочинку разом із малолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щороку 15 днів (за вибором червень, липень, серпень, та погодженням із батьком ОСОБА_6 ) із 01 по 15 число місяця, із правом виїзду разом з онуком на відпочинок для оздоровлення за межі міста Дніпра, зі згоди дитини та без обов`язкової присутності батька ОСОБА_1 , дідуся ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 .
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року вказане рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року – залишено без змін.
Так, на виконання рішення суду, 23 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист.
Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкою Я.Г. винесені постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66566795, стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №66566795, стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ОСОБА_1 не отримував, а зі змістом вказаних постанов ознайомився 26 серпня 2021 року із мобільного додатку «Дія» та одразу засобами телефонного зв`язку повідомив державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидку Я.Г. про те, що рішення суду виконується у добровільному порядку.
Скаржник вважав, що вказані постанови є незаконними, оскільки винесені без дотримання норм Закону України «Про виконавче провадження», та є такими, що не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, так як скаржник виконує рішення суду та не чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.
З часу ухвалення Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська рішення у цивільній справі №199/8612/18 і до цього часу стягувач ОСОБА_2 двічі зустрічався з дитиною, на підтвердження чого є фотознімок з одного із побачень, де зазначено дату та час зустрічі.
ОСОБА_1 та сином неодноразово засобами телефонного зв`язку було запропоновано стягувану призначити зустріч, однак ОСОБА_2 не виявив бажання.
Отже, у стягувача та у державного виконавця відсутні докази того, що ОСОБА_1 не виконує рішення суду або чинить перешкоди дідусю у вихованні та спілкуванні з онуком.
Відтак, на думку скаржника, у державного виконавця були відсутні підстави стягнення виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження до вирішення питання про виконання рішення у добровільному порядку.
Посилаючись на вказані обставини, скаржник просив суд:
-визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкої Я.Г. від 19 серпня 2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП №66566795;
-визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкої Я.Г. від 19 серпня 2021 року про стягнення виконавчого збору ВП №66566795;
-визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкої Я.Г. від 19 серпня 2021 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №66566795.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидка Я.Г., про визнання неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого збору – відмовлено.
Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення його скарги у повному обсязі.
Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу — без змін, з огляду на таке.
Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року у цивільній справі №199/8612/18 визначено спосіб участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:
- дідусю по лінії матері ОСОБА_2 визначено дні побачення з малолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у першу суботу та третю неділю місяця: з 10-00 години до 19-00 години, у тому числі у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , без обов`язкової присутності батька ОСОБА_1 , дідуся ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 ;
- встановлено дідусю по лінії матері ОСОБА_2 дні відпочинку разом із малолітнім онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щороку 15 днів (за вибором червень, липень, серпень, та погодженням із батьком ОСОБА_6 ) із 01 по 15 число місяця, із правом виїзду разом з онуком на відпочинок для оздоровлення за межі міста Дніпра, зі згоди дитини та без обов`язкової присутності батька ОСОБА_1 , дідуся ОСОБА_4 та бабусі ОСОБА_5 .
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року вказане рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 вересня 2020 року – залишено без змін.
На виконання вищевказаного рішення суду, 23 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська було видано виконавчий лист.
Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкою Я.Г. 19 серпня 2021 року винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження №66566795, у якій зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Також вказаною постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 12 000, 00 грн.
19 серпня 2021 року державним виконавцем Швидкою Я.Г., відповідно до положень ст.42 Закону України «Про виконавче провадження», п.2 розділу VI «Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02 квітня 2012 року винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 270, 00 грн.
Також, 19 серпня 2021 року державним виконавцем Швидкою Я.Г. винесено постанову про стягнення виконавчого збору, якою стягнуто із боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 12 000, 00 грн.
Державним виконавцем Швидкою Я.Г. 04 вересня 2021 року у рамках виконавчого провадження №66566795, при примусовому виконанні виконавчого листа №199/8612/18, виданого 23 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, у присутності стягувача, боржника та свідка складено акт за виїздом до місця зустрічі дідуся ОСОБА_2 із дитиною ОСОБА_3 у присутності батька ОСОБА_1 , яка була проведена з 10-00 год до 19-00 год., за адресою: АДРЕСА_3 , з подальшим виїздом за межі міста з метою відпочинку.
Державному виконавцю Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкій Я.Г. 08 вересня 2021 року за №11935/171-301 надійшла заява від ОСОБА_1 про скасування постанов державного виконавця від 19 серпня 2021 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №66566795, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №66566795, та закінчення виконавчого провадження, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із виконанням рішення до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкою Я.Г. всі дії щодо виконавчого провадження №66566795 з примусового виконання виконавчого листа №199/8612/18 були прийняті відповідно до вимог діючого законодавства та немає підстав для визнання неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, прийнятих в межах примусового виконання рішення суду, а тому дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Положеннями статті 26 вищевказаного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його скарги, оскільки рішення суду ним виконувалося у добровільному порядку, а тому відсутні правові підстави для стягнення з нього виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження.
Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи скаржника, з наступних підстав.
Згідно зі ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не було надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, будь-яких належних та допустимих доказів виконання ним рішення суду в добровільному порядку.
Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що долучені до матеріалів справи фотознімки не є доказом виконання рішення суду у добровільному порядку, оскільки встановити достовірну дату фотографування та умови, за яких вони були зроблені, неможливо. При цьому, на деяких знімках міститься дата – 04 вересня 2021 року, що співпадає з датою складення акту державного виконавця в межах виконання виконавчого провадження №66566795 при примусовому виконанні виконавчого листа №199/8612/18, виданого 23 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська.
Таким чином, судом першої інстанції було повно з`ясовано обставини справи, а саме, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська у цивільній справі №199/8612/18 від 09 вересня 2020 року, яке набрало законної сили – 17 грудня 2020 року, було визначено спосіб участі дідуся ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при цьому, 19 серпня 2021 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Швидкою Я.Г. було відкрито виконавче провадження №66566795 при примусовому виконанні виконавчого листа №199/8612/18, виданого 23 червня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, на підставі вищезазначеного рішення суду, оскільки у добровільному порядку ОСОБА_1 його не виконував, що у свою чергу змусило ОСОБА_2 звернутися до виконавчої служби, а тому колегія суддів приходить до висновку про правомірність такої відмови у задоволенні даної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши справу в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення оскаржуваного судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи, ухвала суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для її скасування відсутні.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції – без змін.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  — залишити без задоволення.
       Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2021 року — залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова