ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/4639/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Щербака А.А., Шлай А.В.,        
          розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області   
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду    від 08.11.2021   року, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте в порядку письмового провадження в місті Запоріжжі, в адміністративній справі №280/4639/21   за позовом  приватного підприємства «АНАПАС»  до  Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-  
в с т а н о в и в :
           07 червня 2021 року приватне підприємство «АНАПАС» звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову відповідача № ЗП 1382/580/АВ/П/ТД-ФС від 18.04.2019 про накладання штрафу у розмірі 250 380,00 грн, винесену відносно позивача.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржувана постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю є протиправною та такою, що прийнята без урахування обставин, що мають значення для їх прийняття. Позивач вважає безпідставними висновки відповідача щодо фактичного допуску двох працівників ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) до роботи без оформлення трудового договору (контракту) та застосування до позивача штрафу, передбаченого абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України, оскільки позивач використовував працю вказаних осіб на підставі цивільно-правових угод про надання послуг, тобто відносини позивача з вказаними особами мають характер цивільно-правових, а не трудових. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Зазначені фізичні особи не забезпечувались позивачем робочими місцями та для них не встановлювався певний графік та трудовий розпорядок.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2021 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Запорізькій області № ЗП 1382/580/АВ/П/ТД-ФС від 18.04.2019 про накладання штрафу у розмірі 250 380,00 грн, прийняту відносно Приватного підприємства «АНАПАС». Стягнуто на користь позивача суму судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
          Не погодившись з рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
          Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач діяв виключно на підставі, в межах та у спосіб передбачений, Кодексом законів про працю України. Під час інспекційного відвідування встановлено факт допуску працівників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до роботи без укладання трудового договору, чим порушено вимоги ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України. Умови укладених цивільно-правових договорів свідчать про наявність ознак підзвітності та підконтрольності, що є характерним для трудових відносин, а характер виконуваної роботи збігається з колом обов`язків за посадою «рибалка прибережного лову». Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327(зі змінами): «рибалка прибережного лову» - код професії за КП - 6152(6). Оплата здійснюється періодично, за місяць виконаної роботи, що зазвичай буває під час роботи по трудовому договору.
          Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга    не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
          Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що головним держаним інспектором Кропивою С.А. було проведено інспекційне відвідування з 24.01.2018 по 30.01.2018, під час якого було встановлено, що два працівника у ПП «АНАПАС» допущено до роботи без укладання трудового договору, що є порушенням 4.1 ст. 21, ч. 3 ст.24 КЗпП України та ПКМУ № 413.
Під час проведення інспекційного відвідування ПП «АНАПАС» з питання оформлення трудових відносин встановлено, що 2 особи було допущено до роботи без укладення трудового договору, що порушує вимоги ч. 1, 3 ст.24 КЗпП України.
Як зазначено у Розділі III «Опис виявлених порушень» у акті №ЗП1382/580/АВ від 28.03.2019, ОСОБА_1 протягом червня 2018 р. - грудня 2018 року виконував роботи з вилову та сортування риби у відповідності до договорів № 73 від 20.06.2018, №94 від 04.07.2018, №113 від 02.10.2018 та ОСОБА_2 протягом жовтня 2018 р. - грудня 2018 року виконував роботи з вилову та сортування риби у відповідності до договору № 114 від 02.10.2018. 
Зазначені види робіт збігаються з колом обов`язків за посадою - рибалка прибережного лову. Таким чином зазначеним працівникам визначено робоче місце, забезпечено оснащенням для вилову риби та водним транспортним засобом, згідно журналу інструктажу з питань охорони праці на робочому місці ОСОБА_1 та   ОСОБА_2  ознайомлені під розпис з умовами праці наявні на робочому місці, що передбачено ст.29 КЗпП України.
Зазначені види робіт свідчать про процес праці, а не про його результат. Цей процес праці передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст.21 КЗпП України та притаманно трудовим відносинам.
Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327(зі змінами): «рибалка прибережного лову» - код професії за КП - 6152(6).
Оплата здійснюється періодично, за місяць виконаної роботи, що зазвичай буває під час роботи по трудовому договору.
Постійний характер праці. Так, вищевказані договори ЦПХ укладені з  Зволинським  з червня 2018 р. по грудень 2018 року переукладаються 20.06.2018, 04.07.2018, 02.10.2018 нові договори ЦПХ.
Оплата всім 2 особам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) здійснюється щомісячно, з чіткою періодичністю та у строки, що слідують за відпрацьованим певним часом - місяцем, що зазвичай характерно для виплати заробітної плати за трудовими договорами. Так згідно відомостей на виплату грошей №8 від 05.07.2018 ОСОБА_1 виплачено 113,33 грн; згідно відомості на виплату грошей № 9 від 07.08.2018 виплачено 235,34 грн; згідно відомості на виплату грошей № 10 від 05.09.2018 виплачено 210,47 грн; згідно відомості на виплату грошей № 11 від 05.10.2018 виплачено 160,12 грн; згідно відомості на виплату грошей № 12 від 16.11.2018 виплачено 476,12 грн. ОСОБА_2 _3 виплачено 476,12 грн; згідно видаткових касових ордерів від 12.01.19 після загибелі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 видано родичам за роботу в листопаді 2018 р. по 501,96 грн кожному.
Таким чином оплата залежить від відпрацьованого часу протягом місяця, що відповідає вимогам частинні статті 97 КЗпП України та статті 2 Закону України «Про оплату праці» та притаманне саме трудовим договорам.
Фактично виконавці підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку ( стаття 57,142 КЗпП України) та наявні ознаки строкового трудового договору ( пункт 2 частини 1 статті 23 КЗпП України), оскільки укладені на визначений термін.
В дорученнях Замовника не вказується конкретний вид послуги (роботи) та встановлена вартість та кількість виловленої риби в додатках до договору, після досягнення( виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється .
Також згідно вищевказаних договорів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 несуть матеріальну відповідальність в пункті 4.1 зазначено «сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством, що свідчить про покладення на працівників матеріальної відповідальності, як на особу, що пов`язана трудовими обов`язками, як це передбачено статтею 1 ЗО КЗпП України.
Згідно п.1.3 вищевказаних договорів, виконавці зобов`язані мати медичні санітарні книжки з відміткою проходження профілактичного медичного огляду, як на осіб, що пов`язані трудовими обов`язками, як це передбачено статтею 169 КЗпП України.
Також з ОСОБА_1 укладались договори ЦПХ в 2016-2017 роках № 3 від 18.02.2016 з 18.02.2016 по 10.04.2016; № 67 від 19.06.2016 з 19.06.2016 по 29.08.2016; № 155 від 02.09.2016 з 02.09.2016 по 11.12.2016; № 94 від 11.07.2017 з 11.07.2017 по 30.09.2017; № 168 від 01.10.2017 з 01.10.2017 по 28.12.2017 на надання послуги по вилову та сортування риби.
Посадовими особами надані договори про надання послуг з додатками та актами приймання-передачі послуг за договорами, а саме: Договори: №3 від 18.02.2016; №67 від 19.06.2016; № 155 від 02.09.2016; №94 від 11.07.2017; №168 від 01.10.2017; №73 від 20.06.2017; №94 від 04.07.2018; №113 від 02.10.2018 укладених з Зволинським, як Виконавець та ПП «АНАПАС» в особі директора Дейнеги В.О. як Замовник. №114 від 02.10.2018 укладеного з ОСОБА_2 , як Виконавець та ПП «АНАПАС» в особі директора Дейнеги В.О. як Замовник.
13 лютого 2019 року відповідачем прийнято припис про усунення виявлених порушень №ЗП382/580/АВ/П. 
10.05.2019 за вих. №08/03.4-06/3415 на адресу позивача відповідачем було направлено повідомлення про розгляд справи про застосування штрафу на порушення вимог трудового законодавства.
18.04.2019 на підставі акту інспекційного відвідування №ЗП1382/580/АВ від 28.03.2019, уповноваженою посадовою особою Управління прийнято постанову №ЗП 1382/580/АВ/П/ТД-ФС, відповідно до якої на ПП «Анапас» накладено штраф у розмірі 250380,00 грн. за порушення вимог ч.1,3 ст.24 КЗпП. 
Не погодившись із правомірністю постанови про накладення штрафу уповноваженою особою, позивач звернувся до суду із даним позовом.
          Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що постанова про накладення на позивача штрафних санкцій є протиправною, прийнятою за відсутності для цього правових підстав, тому підлягає скасуванню в судовому порядку.
          Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
          Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено   Кодексом законів про працю України.
Частиною першою   статті 3 КЗпП України   передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України   визначено, що законодавство про працю складається з   Кодексу законів про працю України   та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
У відповідності до   статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Статтею 24 КЗпП України   передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у   ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до   статті 901 Цивільного кодексу України   (далі -   ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі   статтею 902 ЦК України   виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
          Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.06.2019 у справі №815/954/18, від 03.03.2020 у справі №1540/3913/18.
          Встановлені обставини справи свідчать, що позивачем було укладено цивільно-правові договори, а саме: №73 від 20.06.2018 строком з 20.06.2018 по 28.06.2018 №94 від 04.07.2019 строком з 04.07.2018 по 29.09.2018; №113 від 02.10.2018 строком з 02.10.2018 по 30.12.2018; №114 від 02.10.2018 строком з 02.10.2018 по 30.12.2018. 
Відповідно до пп. 1.1 Розділу 1 наведених договорів, виконавець зобов`язується надати замовнику послуги в обсязі і на умовах, передбачених даним договором, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані послуги у вигляді винагороди: вихід на промисел, що передбачає вилов риби із дотриманням вимог Інструкції «Про порядок використання риби та інших водних живих ресурсів за № 623/404 від 11.11.2005» та Правил «Промислового риболовства у Каховському водосховищі»; посортувати виловлену рибу; здати на приймальний береговий пункт приймання риби у розмірі 100%.
Відповідно до п.1.5 Розділу 1 договорів, Виконавець самостійно організовує надання послуг, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку.
У п.2.4 договорів визначено що єдиною підставою для виплати винагороди Виконавцю є акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами не пізніше 10 днів з моменту фактичного надання послуг.
Надаючи оцінку фактичним відносинам, що виникли між фізичними особами та ПП "Анапас" суд першої інстанції правильно врахував фактично виконані фізичними особами роботи, що відображені у відповідних актах приймання - передачі послуг, а саме:
ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №73 від 20.06.2018 від 28.06.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.
ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №94 від 04.07.2018 від 31.07.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.
ОСОБА_1 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №94 від 04.07.2018 від 31.08.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.
ОСОБА_1  відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №94 від 04.07.2018 від 29.09.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.
ОСОБА_2 відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №113 від 02.10.2018 від 30.10.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.
ОСОБА_2  відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №114 від 02.10.2018 від 30.10.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці.
ОСОБА_2  відповідно до акту приймання-передачі робіт до договору №114 від 02.10.2018 від 30.11.2018 надав наступну послугу: вилов риби - згідно переліку, також вказано кількість та вартість послуг за одиницю. Таким чином, Акти приймання-передачі послуг у повні мірі розкривають зміст наданих робіт, роботи, що виконувались фізичними особами були конкретно визначені та мали визначений обсяг у певних одиницях, а оплата робіт здійснювалась за їх кінцевий результат, а не за сам процес праці. 
В усіх перелічених вище актах зазначено, що їх складено на виконання угод ЦПХ.
Також, судом встановлено, що оплата виконаних робіт фізичним особам здійснювалась готівкою і як зазначено у п.п. 2.4 Розділу 2 Договорів на підставі акту приймання-передачі послуг.
Суми виплачених коштів, які зазначені у відомостях на виплату готівки, відповідають сумам що зазначені в актах приймання-передачі послуг, тож є нарахованими за виконані роботи, а не відпрацьований час.
Судом уважно розглянуті цивільно-правові договори №73 від 20.06.2018, №94 від 04.07.2018, №113 від 02.10.2018, №114 від 02.10.2018 та встановлено наступне. Зі змісту цивільно-правових договорів виконавці виконують роботи на свій ризик, самостійно організовують безпечне виконання робіт, на них не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку товариства. 
Дві особи, з яким позивачем укладеного цивільно-правові договори, виконували ідентичну роботу - вилов риби, її сортування та здачу на приймальний береговий пункт.
Положенням пункту 1.1 цивільно-правових договорів, якими встановлено, що під час виконання вказаних робіт такі особи повинні були дотримуватись вимог Інструкції про порядок спеціального використання риби та інших водних живих ресурсів №623/404 від 11.11.2005 та Правил риболовства у Каховському водосховищі, також виконавці повинні були обов`язково дотримуватись акваторії промислу, забезпечувати збереження виловленої риби та здавати на приймальний береговий пункт приймання риби улов у розмірі 100%.
Цим же пунктом цивільно-правових договорів передбачено, що виконавці повинні були задля виконання даного виду роботи мати санітарні книжки із відміткою проходження профілактичного медичного огляду. При цьому, суд звертає увагу, що така ж вимога передбачена і статтею 169 КЗпП України.
Положенням пункту 3.4 цивільно-правових договорів, відповідно до яких виконавцям заборонялося наступне: виходити у плавання без наявності обов`язкового знаряджання, при несправності судна, а також у нетверезому стані; при прямуванні на промисел триматися у стороні від судоходних шляхів крупних суден; виходити на промисел при несприятливому прогнозі погоди у нічний час доби, брати на борт пасажирів, брати на борт риби та екіпаж більше, ніж зазначено у судовому квитку.
Однак, як було зазначено вище, виконавець організовує свою роботу самостійно, здійснює її на власний страх та ризик.
Відповідно до умов укладених договорів, позивач не забезпечував виконавців усім необхідним для виконання даної роботи.
          У п.2.4 договорів визначено що єдиною підставою для виплати винагороди Виконавцю є акт приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами не пізніше 10 днів з моменту фактичного надання послуг.
          Статтею 265 КЗпП України передбачено відповідальність за порушення законодавства про працю. Так, зокрема, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абз. 2 ч.2 ст.265 КЗпП України).
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі - Порядок №509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" регулюється.
Аналіз абз. 2 п. 2 Порядку №509 свідчить про те, що штрафи накладаються, серед іншого, на підставі актів перевірки контролюючого органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акту приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п. 3 Порядку №509).
Абз. 2 п. 8 Порядку №509 передбачено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акту, зазначеного в п. 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Отже, враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом під час розгляду справи не встановлено ознак саме трудових відносин позивача з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , натомість наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що останніми на користь позивача виконувались роботи виключно на підставі цивільних угод, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для винесення постанови про накладення штрафних санкцій на ПП «АНАПАС» за порушення трудового законодавства щодо оформлення трудових відносин. 
          З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, відтак підстави для зміни або скасування рішення суду в межах доводів скарги не існує.
          Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області   - залишити без задоволення.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду    від 08.11.2021   року в адміністративній справі №280/4639/21 - залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай