Постанова
Іменем  України 
 
18 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 523/16627/20
провадження № 61-16091св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (судді-доповідача), Зайцева А. Ю.,                      Тітова М. Ю.,            
учасники справи:
заявник (боржник) - ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження - державний виконавець  Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Людмила Вадимівна,
заінтересована особа (стягувач)  - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року у складі колегії суддів: Заїкіна А. П., Князюка О. В., Погорєлової С. О.,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Історія справи
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання протиправними дій державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі (далі - ВДВС) Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л. В. та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 .
 
Скарга мотивована тим, що 06 червня 2020 року до Другого Суворовського  відділу ДВС м. Одеси надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа (судового наказу) № 523/2213/20, виданого 21 квітня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду (07 лютого 2020 року) та до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
09 червня 2020 року державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л. В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62280428.
 
05 жовтня 2020 року на адресу Другого Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від ДП «СМА ШИПС Україна» надійшов лист з копіями 2-х строкових трудових договорів (контрактів) від 03 лютого 2020 року та від 20 серпня 2020 року про працевлаштування боржника за кордоном за посередництвом ДП «СМА ШИПС Україна» із зазначенням загальної суми місячної заробітної плати.
 
ОСОБА_1 зазначив, що він не працює, має періодичні заробітки. Вказував на те, що контракти не містять перекладу, тому не можуть бути належними доказами. 
 
Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, складеного державним виконавцем Свиридюк Л. В. на підставі поданих трудових договорів від 03 лютого 2020 року та  від 20 серпня 2020 року, згідно з якими заробітна плата боржника становить 1 868,0 дол. США, встановлено розмір заборгованості станом на 13 жовтня 2020 року в сумі - 45 737,60 грн.
 
На думку заявника, державний виконавець в порушення пункту 4 Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/55, статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», статті 195 Сімейного кодексу України безпідставно нараховував аліменти з розрахунку, що заробітна плата ОСОБА_1 складала 1 868 дол. США, не маючи документального підтвердження про фактичне отримання боржником саме такої заробітної плати за вказані періоди.
 
На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії державного виконавця Другого Суворовського відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л. В. щодо визначення суми доходу ОСОБА_1 за лютий, березень, квітень, травень 2020 року в розмірі - 45 766 грн. у виконавчому провадженні № 62280428 та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок вказаної заборгованості; визнати протиправними дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л. В. щодо визначення суми доходу ОСОБА_1 за жовтень, вересень 2020 року в розмірі 52 397,40 грн у виконавчому провадженні № 62280428 та зобов`язати державного виконавця провести перерахунок вказаної заборгованості.
 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 
 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
 
Ухвала місцевого суду мотивована тим, що державним виконавцем правомірно вжито заходів щодо визначення об`єму доходів боржника, відраховано аліменти на виконання рішення суду та вимогам закону. Оскільки державному виконавцю були надані контракти з підписами сторін, тому обґрунтовано було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням наявних у вказаних контрактах відомостей про заробітну плату боржника.
 
Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на неї.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 19 лютого 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.  
 
Визнано протиправними дії державного виконавця Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л. В. щодо визначення розміру заборгованості ОСОБА_1 по аліментах у виконавчому провадженні № 62280428 по стягненню аліментів. 
 
Визначено загальну суму заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 62280428 станом на 13 жовтня 2020 року у розмірі -                             19 200,68 грн. 
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що державний виконавець при складенні розрахунку заборгованості невірно встановив, які види доходів боржника та в якому розмірі  повинні бути прийняті до уваги.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2021 року до Верховного Суду,                          ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення ухвалено апеляційним судом з порушенням норм процесуального права.  
 
Доводи інших учасників справи
 
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи. 
 
25 листопада 2021 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 06 червня 2020 року до Другого Суворовського ВДВС м. Одеси надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа (судового наказу) № 523/2213/20, виданого               21 квітня 2020 року Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - сина  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду (07 лютого 2020 року) та до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
09 червня 2020 року державним виконавцем Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Свиридюк Л. В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №62280428.
05 жовтня 2020 року на адресу ДВС від ДП «СМА ШИПС Україна» надійшов лист з копіями 2-х строкових трудових договорів (контрактів) від 03 лютого 2020 року та від 20 серпня 2020 року про працевлаштування боржника за кордоном за посередництвом ДП «СМА ШИПС Україна» із зазначенням загальної суми місячної заробітної плати.
Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, складеного державним виконавцем Свиридюк Л. В. на підставі трудових договорів від 03 лютого 2020 року та  від 20 серпня 2020 року, згідно з якими заробітна плата боржника становить - 1 868,0 дол. США, встановлено розмір заборгованості станом на 13 жовтня 2020 року в сумі - 45 737,60 грн.
Відповідно до листа Державної прикордонної служби України від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 18 червня 2020 року здійснив в`їзд на територію України в пункті Нові Яриловичі, 26 серпня 2020 року здійснив виїзд з території України з м.Одеси, а 13 грудня 2020 року здійснив в`їзд на територію України в пункті пропуску Бориспіль - D.
Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 
3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.
 
Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
 
Згідно зі статтею 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
 
У пункті 4 розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, визначено, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: заяв та (або) розписок стягувача, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
 
Установлено, що для здійснення розрахунку заборгованості                        ОСОБА_1 за аліментами використовувалися дані про заробітну плату боржника з контрактів (трудових договорів моряка) від 03 лютого 2020 року та від 20 серпня 2020 року, укладених між працівником                        ОСОБА_1 та працедавцем ТОВ «СМА Шипс Сінгапур Пте», за умовами якого працівник приймається працедавцем на посаду механіка для служби на судні із заробітною платою 1 868,0 дол. США.
 
Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що державний виконавець при стягненні аліментів та складені розрахунку заборгованості по ним, мав виходити саме з суми фактичного заробітку (доходу) ОСОБА_1 незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном, а в разі, якщо він не працював на час виникнення заборгованості, її розмір визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, правомірно визначив загальну суму заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням сплачених/стягнутих коштів станом на                          13 жовтня 2020 року - 19 200,68 грн.
 
Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду,  оскільки період роботи боржника за кордоном та розмір його доходів встановлено з наявних у матеріалах справи документів.
 
Отже, доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального або матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного застосування цих норм під час вирішення справи, оскільки суд апеляційної інстанції у повній мірі перевірив правильність обрахування заборгованості зі сплати аліментів та обґрунтовано встановив, які види доходів боржника, в якому розмірі  та яким чином повинні бути включені до розрахунку. 
 
При цьому Верховний Суд враховує, що, як неодноразово зазначав ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року № 303А, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27 вересня 2001 року, № 49684/99).
 
Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції в силу вимог статті 400 ЦПК України позбавлений можливості самостійно встановлювати обставини справи, не встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також досліджувати докази справи, змінюючи їх оцінку. 
 
На підставі викладеного Верховний Суд вважає, що доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Одеського апеляційного суду від 19 серпня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         Є. В. Коротенко
 
А. Ю. Зайцев 
 
М. Ю. Тітов