ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/311/22	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №710/828/14-ц Категорія:  	Сивокінь С.С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Бондаренко С. І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       10 лютого 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів                                          Бондаренка С. І., Сіренка Ю.В., Новікова О.М., 
за участю секретаря Попової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року, постановленою в складі судді Сивокінь С.С., у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

в с т а н о в и в:

       У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області зі скаргою на дії та рішення державного виконавця.
       Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 зазначав, що на виконанні Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходяться виконавчі провадження № 56338854 та № 56319772, відкриті на підставі виконавчих листів № 2/710/407/2014 від 02 квітня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку в розмірі 461 655 гривень 03 копійки, та стягнення судового збору в сумі 609 гривень 00 копійок.
21 квітня 2021 року старшим державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по виконавчому провадженню № 56338854 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою вирішено здійснювати на користь стягувача – ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відрахування із доходів боржника – ОСОБА_1 у розмірі 50 відсотків заробітної плати після відрахування податків до виплати загальної суми боргу. 
       Однак, на думку скаржника, звернення стягнення у зазначеному розмірі не відповідає вимогам законодавства, оскільки стягнення заборгованості за кредитним договором підпадає під дію загальної норми ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, відрахування з ОСОБА_1 здійснюються за одним виконавчим документом, тому максимальний розмір відрахування становить 20 відсотків.
       У зв`язку з викладеним, боржник просив визнати незаконною та скасувати постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року, винесену старшим державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряною А.А. в межах виконавчого провадження № 56338854.
       Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року провадження в справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.
       Мотивуючи прийняте рішення, судом першої інстанції зазначено, що державним виконавцем надано суду постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 19 листопада 2021 року, відповідно до якої виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, суд першої інстанції, враховуючи положення статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку, що наявні підстави для закриття провадження у даній справі за відсутності предмета спору.
Не погоджуючись з ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги, викладені у скарзі на дії та рішення державного виконавця, задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій була винесена постанова, яка, як на думку скаржника, не відповідає закону, і він має право на її оскарження.
Суд першої інстанції не розглянув справу в частині визнання дій державного виконавця щодо винесення оскаржуваної постанови неправомірними. 
Окрім того, закриваючи провадження у справі з підстав відсутності предмету спору, суд не звернув уваги на те, що скарга, у тому числі, містила вимогу про визнання постанови державного виконавця незаконною, однак вказана вимога також розглянутою не була.
Судом також не було враховано, що скарга на дії виконавця подана 11 листопада 2021 року, у той час, як постанова про повернення виконавчого листа стягувачу винесена 19 листопада 2021 року. Тобто, на момент звернення з скаргою до суду предмет спору був наявний, а між ОСОБА_1 та державним виконавцем реально існував спір щодо правомірності винесеної постанови та необхідності її скасування.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа № 2/710/407/2014, виданого 02 квітня 2018 року Апеляційним судом Черкаської області, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку в обсязі 461 655 гривень 03 копійки, старшим державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряною А.А. 21 квітня 2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у межах виконавчого провадження № 56338854 (а.с. 8).
Вказаною постановою звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 та постановлено, зокрема, здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 50 відсотків заробітної плати після відрахування податків до виплати загальної суми боргу в розмірі 508 750 гривень 43 копійок.
З повідомлення Сільськогосподарського приватно-орендного підприємства «Лебедин» № 2 від 06 травня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 з 15 квітня 2021 року припинив трудові відносини з СПОП «Лебедин», відповідно до наказу про звільнення № 1-К від 15 квітня 2021 року (а.с. 40).
Відповідно до заяви вих. № 1/4046 від 24 вересня 2021, направлену на адресу Шполянського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просило винести постанову про повернення виконавчого документа № 710/828/14-ц стягувачу (а.с. 41).
На підставі вказаної вище заяви, державним виконавцем Задніпряною А.А. 19 листопада 2021 у межах виконавчого провадження № 56338854 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/710/407/2014, виданого 02 квітня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку в обсязі 461 655 гривень 03 копійок, винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 39).
Супровідним листом № 8071 від 19 листопада 2021 року державним виконавцем Задніпряною А.А. на адресу ОСОБА_1 та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» направлено постанову від 19 листопада 2021 року (а.с. 38).
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Цивільний суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.
Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.
Одночасно слід зазначити, що предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Предметом вимог за скаргою ОСОБА_1 є визнання незаконною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21 квітня 2021 року, винесену старшим державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряною Аллою Анатоліївною в межах виконавчого провадження № 56338854.
З вказаного слідує, що заявник ставить під сумнів (оспорює) законність рішення державного виконавця (постанови), яка ніким не скасована і існує навіть після повернення виконавчого листа стягувачу, а відтак предмет спору існує і суд має перевірити доводи заявника та дати відповідь на поставлені ним питання.
Тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження у справі.
Ухвала про закриття провадження у справі є ухвалою яка перешкоджає провадженню у справі, а відтак така ухвала підлягає скасуванню і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, ухвала суду до скасування і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково, а ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 13 грудня 2021 року – скасувати.
Справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 10 лютого 2022 року.

Судді